У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12 510,75 грн., з яких: 12 347,65 грн. - сума основного боргу, 38,08 грн. - 3 % річних, 125,02 грн. - інфляційні втрати.

06.02.2023 до суду надійшла довідка про місце проживання ОСОБА_1 , відповідно до якої, остання дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 13.01.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, оскільки остання заперечує розмір заборгованості, а також нараховані штрафні санкції.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, а також заперечення боржника щодо видачі судового наказу, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1-2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Втім, як вбачається із змісту заяви, вимоги стягувача не є безспірними, оскільки боржник оспорює наявний розмір заборгованості та нарахування штрафних санкцій.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, як вбачається із змісту заяви боржника, вимоги стягувача не є безспірними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165, 353-355 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова» судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М.Букіна