КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/7323/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1431/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року у складі судді Чирки С.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті її сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці, з моменту набрання рішення суду законної сили.

Позов обґрунтовано тим, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , який з 2001 року хворів на психічну хворобу, а з 2008 року йому була встановлена друга група інвалідності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2008 ОСОБА_4 було визнано недієздатним, опікуном призначено позивачку.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 30.10.2002 року, посвідчений державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №4-1984, яким на випадок його смерті належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 .

Вказана квартира була придбана позивачкою та її сином на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.02.1997.

При зверненні до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском нею шестимісячного терміну після смерті сина для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому згідно з вимогами ст.1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

Вказано,що у зв`язку з юридичною необізнаністю та тривалою хворобою, яка загострилася після смерті її сина, а також тривалим лікуванням вона пропустила строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, також помилково вважала, що вона може отримати спадкові документи в любий час так як фактично тривалий час утримувала та утримує спадкове майно.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент відкриття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 , позивачка як спадкоємець першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України прийняла спадщину.

Крім того, зазначила, що зареєстрована та вела спільне господарство з хворим сином в спірній квартирі з 17.04.1997.

Також звертала увагу суду на практику Верховного Суду у подібних правовідношеннях.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилалася на те, що з 09.04.2013 року по день смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в Ново-Білицькому психоневрологірному інтернаті для чоловіків за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, зазначила, що докази які надала до суду скаржниця отримані з порушенням, так як при триманні свідоцтва про смерть ОСОБА_4 його паспорт вилучався Відділом Реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивачаОСОБА_1 , яка вибула із справи у зв`язку зі смертю.

Відповідно до інформації, яка міститься в долученій Сьомою Київською державно. нотаріальною конторою довідці № 2878/02-14г від 26 жовтня 2022 року з заявами в установлений законом строк про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , звернулися відповідачка по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 12 т.1).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року провадження у справі поновлено для вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступника позивача.

Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції від 22 грудня 2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - лише ОСОБА_2 , остільки ОСОБА_3 одночасно не може бути у справі позивачем та відповідачем (а.с. 22 т.2).

Колегія суддів вислухавши адвоката ОСОБА_2. та його представника адвоката Сподара А.В., які просили апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_3 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як установлено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , який є батьком відповідачки та сином позивачки, правонаступником якої є ОСОБА_2 (а.с.5, 17, 50 т.1).

Спадкоємцем померлого за заповітом є його мати - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом від 30.10.2002, який посвідчено державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Дорофєєвою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4-1984 (а.с. 6 т. 1).

Установлено, що 29.06.2013 донька померлого уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 50 зворот т.1).

Відповідно до інформації, яка міститься у довідці №133 від 10.01.2018, виданої Ново-Білицьким психоневрологічним інтернатом для чоловіків вбачається, що ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в Ново-Білицькому психоневрологічному інтернаті для чоловіків за адресою: АДРЕСА_2 з 09.04.2013 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47 т.1).

Відповідачка ОСОБА_3 11.01.2018 подала до Сьомої Київської державної нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.46 т. 1).

05.12.2018 ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , подала до Сьомої Київської державної нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.53 т.1).

Постановою державного нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 05.12.2018 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , пропущено без поважних причин, що виклює правові підстави до надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви й ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, невизначеності щодо черговості спадкування, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

З врахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо відсутності у позивача поважних причин, які б завадили йому звернутись у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого сина.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини першої статті 1269 ЦК України на спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, покладено обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неповажність пропуску звернення ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Установлено, що ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в Ново-Білицькому психоневрологічному інтернаті для чоловіків за адресою: АДРЕСА_2 з 09.04.2013 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, померлий не проживав разом зі своєю матір`ю, остільки за станом здоров`я знаходився у спеціалізованому медичному закладі, де і був зареєстрований упродовж більше чотирьох років.

Юридична необізнаність, про що зазначено в апеляційній скарзі та те, що ОСОБА_1 , проживала у квартирі,частина якої належала померлому, не надає підстав для визнання поважним пропущення строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до справи, ОСОБА_1 мала проблеми зі здоров`ям, про що також зазначали допитані судом у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Між тим, долучені до справи виписки з історії хвороби підтверджують факт перебування у медичних закладах на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , після спливу визначеного законом шестимісячного строку прийняття спадщини.

Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 709/769/19 (провадження № 61-13720св20).

Позивачка не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки у позові зазначено не було, а також не надано таких доказів у судовому засіданні.

Оскільки позивачкою, правонаступником якої є ОСОБА_2 , не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи районний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: