Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-2000/11
Номер провадження 6/711/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Старікової М.М.

за участі

секретаря Щокань В.М.

представника заявника Кухаренко В.В.

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.2011 в справі №2-2000/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2022 року (дата поштового відправлення) до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі звернулося ТОВ «Українська факторингова компанія», посилаючись на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.2011 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №6/62/300908 від 30.09.2008.

Свою заяву мотивувало тим, що 15.02.2022 між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання кредиту №6/62/300908 від 30.09.2008 укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Крім того заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 20.11.2013 (справа №6-122цс13), в якій зазначено наступне виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Вказана правова позиція викладена і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.01.2014 (справа №6-46843св13).

Зважаючи на викладене, станом на теперішній час ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» вже позбавлено можливості користуватися своїми правами в якості стягувача у виконавчому провадженні, оскільки змінився кредитор у зобов`язанні, та саме до нового кредитора - ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження стягувача, згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, на думку заявника відбулася заміна стягувача у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Українська факторингова компанія» є новим кредитором у правовідносинах, що виникли між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , а тому просив замінити первісного стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.2011 в справі №2-2000/11 з ПАТ «БМ Банк» на ТОВ «Українська факторингова компанія».

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала заяву, просила її задоволити та замінити стягувача ПАТ «БМ Банк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» у виконавчому листі виданому 31.08.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси в справі №2-2000/11. Додатково пояснила, що на підтвердженя переходу прав кредитора було надано договір про відступлення, платіжне доручення по сплату коштів за договором про відступлення, акт приймання-передачі до договору про відступлення, витяг з електронного банкінгу. Щодо посилання представника боржника на постанову Верховного Суду від 08.02.2022 зауважила, що в даному випадку предмет розгляду не є тотожнім, оскільки в справі, яку переглядав Верховний Суд, банк перебував в стадії банкрутства, а в даному випадку первісний стягувач вже ліквідований. ТОВ «Українська факторингова компанія» не може оскаржити ухвалу суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки постійно відбувались заміни стягувачів. Також заперечувала проти стягнення з товариства на користь ОСОБА_2 витрат, понесених на правову допомогу, оскільки це не передбачено при розгляді даної категорії заяв, права боржника ніяк не обмежуються і не порушуються, за даний вид заяв не сплачується судовий збір, а тому відсутні підстави для стягнення витрат, понесених на правничу допомогу. Крім того вказала, що боржником не надано належних доказів понесення таких витрат. Просила задоволити заяву та замінити стягувача у виконавчому листі та відмовити стягувачу у стягненні з заявника понесених ним витрат на правничу допомогу.

ТОВ «Українська факторингова компанія» 20.10.2022 було надано відповідь на відзив, в якій вказало, що ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» набуло право вимоги до ОСОБА_2 , проте судом було відмовлено в задоволенні заяви товариства про заміну стягувача в зв`язку з неналежним оформленням доказів долучених до заяви.

Представник боржника адвокат Стратілатов К.Г. заперечив проти заміни стягувача у виконавчому листі, виданому Придніпровським районним судом м. Черкаси в справі №2-2000/11, оскільки вказаний виконавчий лист ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.07.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи правові висновки,викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022, якщо в закінченому виконавчому провадженні заявник при вирішенні питання про заміну стягувача не ставить питання про відновлення виконавчого провадження, то така заява не підлягає задоволенню. Крім того зауважив, що надана заявником квитанція про сплату коштів за договором уступки не завірена належним чином, а тому не може бути належним та допустимим доказом переходу права вимоги за вказаним договором. Просив стягнути з заявника на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7500 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а посилання представника заявника щодо цього питання вважав необґрунтованим.

Представником боржника, адвокатом Стратілатовим К.Г., 29.09.2022 було подано відзив на заяву, в якій він посилався на висновки Великої Палати Верховного суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №923/151/17 та від 16.12.2020 у справі №461/2900/11.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані документи, виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.08.2011 по справі №2-2000/11 з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №6/62/300908 від 30.09.2008 в сумі 45717,08 доларів США, що еквівалентно 364410,84 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., а всього 1820 грн.00коп.

Рішення суду від 31.08.2011 набрало законної сили.

На виконання вищезазначеного рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчі листи №2-2000/2011, які було пред`явлено до виконання в органи ДВС.

21.07.2016 постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області було відкрито виконавче провадження (ВП №51731177) з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі №2-2000/11 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості 45717,08 доларів США, що еквівалентно 364410,84 грн.

27.06.2018 у виконавчому провадженні №51731177 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до наявних в цивільній справі №2-2000/11 матеріалів, встановлено, що 26.10.2018 року між ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та ПАТ «БМ Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 261018, згідно якого право вимоги за кредитним договором №6/62/300908 від 30.09.2008 укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».

23.05.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» про заміну сторони виконавчого провадження.

18.11.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси також відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» про заміну сторони виконавчого листа №2-2000/11 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «БМ Банк».

28.05.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси втретє відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» про заміну стягувача.

28.07.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2011 року у справі №2-2000/2011року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості 45717,08 доларів США, що еквівалентно 364410,84 грн.

Крім того, 23.11.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.09.2011 року у справі №2-2000/2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1700,00грн. та судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., а всього 1820 грн.00коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

28.07.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси встановлено обставини припинення зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «БМ Банк» у справі №2-2000/11.

А тому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, дані обставини не потребують повторного доказування.

Вказані вище судові рішення набрали законної сили, відомості щодо їх оскарження на час розгляду даної справи, відсутні.

15.02.2022 між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ, відповідно до умов якого ТОВ «Українська факторингова компанія» прийняла на себе у повному обсязі право вимоги, що належало первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, наведеному у Додатку 1 до цього договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ від 15.02.2022 під №65 зазначено кредитний договір №6/62/300908 від 30.09.2008 року укладеним з ОСОБА_2 та наявну заборгованість в сумі 51822,61 грн.

Заявником на підтвердження виконання п.3.1 умов Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ від 15.02.2022 надано копію платіжного доручення №UA74900008 від 15.02.2022 про сплату 1828550 грн.

Однак суд зауважує, що надане заявником платіжне доручення №UA74900008 від 15.02.2022 не завірено належним чином відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України.

Згідно до ст. 512 ЦК України, - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно до ч.1 ст. 442 ЦПК України - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», Виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 в справі №2-7763/10 та в постанові Верховного Суду від 30.11.2022 в справі №502/583/16-ц.

За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що постановою державного виконавця від 27.06.2018 виконавчий лист було повернуто стягувачу; ухвалами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 та від 23.11.2021 виконавчі листи, видані в справі№2-2000/11 визнано такими, що не підлягають виконанню, тобто відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі провадження з виконання рішення суду в справі №2-2000/11 є закінченими; 15.02.2022 заявником було укладено з ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань. Проте, звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, заявник не заявляє вимоги про відновлення виконавчого провадження та про поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі, виданому Придніпровським районним судом м. Черкаси в справі №2-2000/11, оскільки одночасно з питанням про заміну стягувача у виконавчому листі заявником не ставиться питання відновлення виконавчого провадження та про поновлення строку звернення виконавчого документа до виконання.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи зі змісту ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК).

Відповідно до п.2 ч. 2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

Норми діючого ЦПК України не містять вказівок, що при вирішенні питань пов`язаних з виконанням судових рішень, в даному випадку це ст. 442 ЦПК України, витрати понесені сторонами не підлягають відшкодуванню, а відтак, доводи представника заявника на обґрунтування відмови в стягненні з ТОВ «Українська факторингова компанія» на користь ОСОБА_2 витрат понесених на правничу допомогу, є необґрунтованими.

На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу ОСОБА_2 надано Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.05.2019; угоду про вартість послуг за надання правової (професійної правничої) допомоги від 22.09.2022, яким визначено розмір вартості наданих послуг в сумі 7500 грн.; чек про сплату ОСОБА_2 7500 грн. за надання правової (професійної правничої) допомоги від 28.09.2022; детальний опис робіт (наданих послуг); акт приймання-передачі наданих послуг від 11.10.2022; ордер; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_2 розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому до стягнення з ТОВ «Українська факторингова компанія» на користь ОСОБА_2 підлягають понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 7500 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 141, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.08.2011 в справі №2-2000/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, 8 поверх) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені судові витрати за надання правової допомоги в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.02.2022 (з урахуванням вихідних днів).

Суддя: М. М. Старікова