Справа № 466/776/22 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1540/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Салата Я.І.

З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника -адвоката Дегтяренка О.О., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 466/776/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з його навчанням у розмірі частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на повнолітню дитину,яка навчається починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В обгрунтування позову зазначає, шо він навчається на денній формі навчання у Львівському фаховому коледжі харчової і переробної промисловості «Національного університету харчових технологій». Термін навчання з 01.09.2021 року по 31.01.2024 року. У зв`язку з навчанням він не має можливості працювати, стипендії не отримує, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки офіційно працевлаштований. Позивач зазначає, що проживає з матір`ю, однак вона є безробітною та сама потребує допомоги. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , за аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на повнолітню дитину, починаючи з 01.02.2022 року та до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення суд не врахував надані ним докази, а саме , що відповідач є учасником АТО , має ряд захворювань неврологічного характеру через що систематично знаходиться на стаціонарному лікуванні, а також постійно лікується амбулаторно. Судом не враховано, що на його утриманні також є інші діти. Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами, якого матеріального утримання потребує. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на повнолітню дитину , починаючи з 01.02.2022 року та до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох річного віку.

Відповідно до ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дегтяренка О.О., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно з довідкою за вих. №8/22 від 11.01.2021, виданою Львівським фаховим коледжом харчової і переробної промисловості «Національного університету харчових технологій», ОСОБА_1 є студентом 1 курсу відділення готельно-ресторанної справи денної форми навчання за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» та навчається на бюджетній основі. Термін навчання з 01 вересня 2021 до 31 січня 2024 (а.с.7).

З довідки про доходи встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 по 31.12.2021 доходів не отримував (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки ОСОБА_1 навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, він немає можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на навчання. Суд вважав, що аліменти в розмірі частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно будуть відповідати його потребам.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що позивач у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, однак не погоджується з визначеним судом розміром аліментів, а тому рішення суду підлягає зміні, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Стаття 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Однак при визначенні розміру аліментів, суд не врахував матеріальний та сімейний стан платника аліментів, зокрема що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні знаходиться неповнолітній ОСОБА_4 (а.с.24,25).

Крім цього, відповідач часто хворіє та у зв`язку з цим потребує лікування , що стверджується медичними документами (а.с.27-36).

Зазначеним фактам і обставинам, суд першої інстанції не дав належної оцінки.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення аліментів та зменшити їх розмір до 1/6 частини всіх доходів відповідача.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд апеляційної інстанції враховує матеріальне становище та стан здоров`я позивача і відповідача, а також обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину на час навчання.

З довідки про доходи ОСОБА_2 вих..№21 від 17.02.2023 року, встановлено, що аліменти в розмірі 1/6 частини з врахуванням обов`язку другого з батьків матеріально забезпечувати сина, будуть відповідати принципу справедливості та забезпечать належний матеріальний стан дитини, що продовжує навчання.

Згідно із п.3,4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення в частині стягнення судового збору з відповідача відповідає вимогам закону України «Про судовий збір» а тому підстав для його скасування чи зміни в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,-суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2022 року змінити в частині розміру стягнення аліментів з частини на 1/6 частину.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 02 березня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк