П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи № 335/10713/21

Провадження № 22-ц/807/304/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гончар М.С., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Рикуна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі судді Алєксєєнка А.Б. від 05 вересня 2022 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку побачень,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення порядку побачень.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.08.2012 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2021 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З липня 2021 року відповідач чинить перешкоди у можливості спілкування позивача з дітьми. Позивач був змушений звернутися до органу піки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради у Шевченківському району з заявою про визначення способу участі у вихованні дітей. Розпорядженням Органу опіки та піклування було визначено час побачення батька з дітьми, проте відповідач вказане розпорядження не виконує та чинить позивачу перешкоди, вчиняє конфлікти, не дає спілкуватися з дітьми навіть телефоном, чинить тиск на дітей та впливає на їх емоційний стан.

Позивач за місцем свого проживання має усі необхідні умови для перебування дітей, є окрема кімната з усім необхідним.

Посилаючись на норми ст.141 СК України вказує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проте, оскільки відповідач постійно чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми, що позбавляє його можливості брати участь у вихованні дітей, він змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач просив суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних побачень: щотижня у четвер з 17.00 год. до 20.00 год., у перший та третій тиждень з 17.00 год. п`ятниці до 08.00 год. понеділка без присутності матері з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних розважальних, культурних закладів, щорічного спільного відпочинку позивача з дітьми протягом 14 днів на рік: з 25.12-31.12.; з 20-28 червня 2022 року без присутності матері з обов`язковим повідомленням матері дітей про місце відпочинку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання ОСОБА_1 систематичних побачень з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної першої, третьої та п`ятої середи місяця з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., кожного другого та четвертого четверга місяця з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., кожної першої, третьої та п`ятої суботи місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., кожної другої та четвертої неділі місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., кожного разу у присутності матері, ОСОБА_2 , з правом відвідування, у тому числі, спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн..

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми саме в присутності матері ОСОБА_2 , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, рішення ухвалено за неповного з`ясування фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають матеріалам справи і наявним доказам.

В апеляційній скарзі позивач вказує те, що позов повинен бути задоволений в повному обсязі, а прийняте рішення в оскаржуваній частині, порушує права батьків та дітей на вільне спілкування між собою та право батька на безперешкодну участь у вихованні дітей.

Так, після розірвання шлюбу діти за згодою позивача залишились проживати разом з матір`ю. Однак, після цього ОСОБА_2 почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, налаштовувала їх проти батька, вселяла думку про те, що батько вкраде їх у матері.

Відповідач також не виконувала розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 05.08.2021 № 494, яким позивачу було визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми доньками щотижня у середу з 17-00 год. до 20-00 год. без присутності матері, перший та третій тиждень місяця з 17-00 п`ятниці до 08-00 понеділка за адресою мешкання батька, без присутності матері.

Як вказує апелянт, він не може спокійно спілкуватись із доньками, оскільки їх мати вчиняє упереджені дії та, настроюючи дітей проти нього, формує у них фобії та негативне ставлення до нього.

Спілкування з дітьми у присутності матері звужує права батька визначені Сімейним Кодексом України. При цьому суд ухвалюючи рішення, необґрунтовано не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування, який визнав доцільним спілкування батька з дітьми без присутності матері.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача, адвокатом Кошліченко Н.В. надано відзив на апеляційну скаргу за змістом якого, сторона відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Узагальненими доводами відзиву є те, що позивач у скарзі не вказав підстав для скасування судового рішення, не послався на не дослідженні обставини та не навів норми процесуального чи матеріального права, які на його думку були порушені при ухваленні рішення.

Судом було в повній мірі досліджено кожний доказ наданий сторонами та у судовому засіданні заслухано думку дітей щодо спілкування з батьком. Останній постійно вимагаючи спілкування з дітьми, не захотів отримувати копію звукозапису судового засідання, що свідчить про те, що він виходить із власних потреб.

Психолог, якого для спілкування з дітьми обрав позивач, працює у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військоматі) не знайшов підходу до дітей, не викликав довіри у них та у відповідача.

На думку представника відповідача під час ухвалення рішення суд обґрунтовано відступив від висновку органу опіки та піклування щодо порядку спілкування батька з дітьми, оскільки такий висновок складався без опитування дітей і носить рекомендаційний характер.

ОСОБА_1 при кожній зустрічі погрожує відповідачу кримінальною відповідальністю та викликає поліцію за те, що діти не бажають до нього виходити, тобто конфліктує з матір`ю дітей, що погіршує їх ставлення до батька.

Третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Білицький Є.М. до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Від адвоката Білицького Є.М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримують, просять про її задоволення.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлені про місце та час розгляду справи, причини неявки не повідомили. Будь-яких заяв або клопотань від них на час розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Колегія суддів, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 616.

Від шлюбу у сторін народилися доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 27.07.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 27.07.2021.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилися проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

Сторони не дійшли згоди щодо визначення способів участі у вихованні, спілкуванні батька з малолітніми доньками, які проживають окремо від нього.

Відповідно до копії заяви, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_2 звертався до районної адміністрації Запорізької міської ради у Шевченківському районі від 19.07.2021 щодо встановлення способу участі батька у вихованні дітей та встановлення часу спілкування з дітьми без присутності матері.

Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 05.08.2021 №494р визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми доньками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: щотижня у середу з 17-00 до 20-00, без присутності матері, перший та третій тиждень місяця з 17-00 п`ятниці до 08-00 понеділка за адресою мешкання батька, без присутності матері ( т.1 а.с.19).

Позивач ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням відповідачем вказаного розпорядження звертався до відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Згідно повідомлення ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області звернення ОСОБА_1 від 25.07.2021 розглянуто та зареєстровано в журналі єдиного обліку на №17870. В результаті перевірки з гр. ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду, про неприпустимість анти-суспільної поведінки у побуті ( т.1 а.с.21).

Згідно повідомлення ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 27.08.2021 року №7650/48/03/03-2021 заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 зареєстровано та внесено до ЄО №19163 від 06.08.2021. ОСОБА_2 попереджена, що у разі невиконання розпорядження адміністрації по Шевченківському району буде притягнута до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП ( т.1 а.с.20).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дослідивши наявні у матеріалах докази, прийшов до висновку, що між сторонами у справі виникли складні взаємовідносини у зв`язку з чим, сторони не можуть досягнути згоди у вирішенні питання щодо участі обох батьків у вихованні дітей та виходячи із рівності прав обох батьків щодо спілкування з дитиною, констатував наявність порушення прав позивача та зобов`язав ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми.

Оскільки судове рішення суду першої інстанцій в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується, тому, відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення на предмет законності й обґрунтованості в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування ( ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 01.02.2022 №205/01-34/22.01-150 наданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органом опіки та піклування, на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, встановлено, що за доцільне визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2015 року народження, а саме: щотижня у середу з 17-00 до 20-00; без присутності матері, перший та третій тиждень місяця з 17-00 п`ятниці до 08-00 понеділка за адресою мешкання батька, без присутності матері ( т.1 а.с.57).

Ухвалюючи рішення в частині визначення способу та порядку спілкування батька з дітьми, та встановивши певний графік спілкування позивача ОСОБА_1 з його дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції відступив від висновку органу опіки та піклування, вказавши на необхідність спілкування батька з дітьми, саме у присутності матері - ОСОБА_2 .

В обґрунтування такого рішення суд першої інстанції вказав, що опитані у судовому засіданні неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , без присутності батьків, зазначили, про те, що між батьками виникають сварки та вони бояться свого батька ОСОБА_1 оскільки останній ображає маму. Також бояться того, що батько може їх забрати та не повернути до матері. При цьому, в ході спілкування з дітьми встановлено, що надаючи відповіді на запитання стосовно батька їх емоційний стан є нестабільним, діти нервують, та у будь-який спосіб не бажають спілкуватися з батьком.

Також суд першої інстанції звернув увагу, що після того, як діти надали свої пояснення по справі, та почали залишати зал судового засідання у присутності бабусі, до зали судового засідання почав заходити позивач, та коли позивача помітила молодша донька ОСОБА_4 , її неконтрольовано та нервово почало трусити.

З наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що діти перебувають у психологічно напруженому стані, залякані та мають проблеми психологічного характеру.

Вказані обставини та наявні докази, які містяться в матеріалах справи, той факт,що малолітні діти сторін відмовляються спілкуватися з батьком у відсутності матері, виявили негативне до нього ставлення, а в присутності батька - нервують та знаходяться у напруженому стані, на думку колегії суддів, є достатнім для відступу від висновку органу опіки та піклування.

До того ж, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, представник відповідача, адвокат Кошліченко Н.В. долучила до матеріалів справи висновок психолога - психоаналітика щодо психологічного дослідження малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 складений 14.11.2022.

Представник позивача - адвокат Білицький Є.М., ознайомившись з вищеназваним висновком ( т.2 а.с.32), не висловив своє ставлення щодо наданого письмового доказу, не скористався своїх правом надати пояснення, заперечення або доводи на його спростування.

З урахуванням поважних причин, які наведені в клопотанні представника відповідача про долучення доказів ( т. 1 а.с.215-216), вказаний висновок було прийнято апеляційним судом, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи.

В ході проведення вищеназваного психологічного дослідження встановлено, що у дітей існує стійкий психо-емоційний зв`язок з матір`ю. Ставлення дітей до батька, було визначено психологінею як негативне, в тому числі і за динамікою їх взаємовідносин.

За результатами дослідження, спілкування батька з дітьми рекомендовано проводити за бажанням дітей та в супроводі психолога в умовах які оберуть діти. За бажанням дітей такі зустрічі можуть проходити у супроводі матері. Варто зберігати принцип поступовості збільшуючи кількість часу, який діти проводять разом з батьком. Присутність матері при цьому психолог вважає бажаною, через наявність прив`язаності дітей та довірливих стосунків з ОСОБА_2 ( т.1 а.с.217-230).

За своїм змістом висновки психологічного дослідження малолітніх доньок сторін підтверджують встановлені в судових засіданнях обставини, відповідають наявним матеріалам справи та узгоджується із поясненнями малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , наданими в судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Як зазначено у ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008р. у справі "Савіни проти України" зазначається, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Отож, конфліктна ситуація, яка склалася між сторонами, та небажання малолітніх дітей спілкуватися з батьком, не може бути підставою для позбавлення позивача права на спілкування з доньками, оскільки відсутні докази того, що таке спілкування негативно вплине на психологічний стан малолітніх доньок сторін чи зашкодить їх інтересам.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо нібито ігнорування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування та необґрунтованого відступу від нього.

Так, в судовому засіданні від 22.07.2022 представник органу опіки та піклування пояснила, що висновок наданий на ухвалу суду, щодо способу участі позивача у вихованні дітей, складався на підставі заяв батьків, без заслуховування думки малолітніх дітей. Наведене підтверджується протоколом судового засідання від 22 липня 2022 року ( т.1 а.с. 142).

Як передбачено положеннями ч. 1,2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном..

Частиною другою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

1 квітня 2007 року для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей. Положеннями ст. 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду).

Положеннями ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, передбачено, що під час розгляду справи, яка стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, зокрема, визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності.

Якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган:

Упевнюється в тому, що дитина отримала всі відповідну інформацію.

У відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини.

Надає можливість дитині висловлювати її думки.

Приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відступу від визначеного органом опіки та піклування способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньок, ураховуючи їх емоційний стан, напруженість у стосунках з батьком та висловлену у судовому засіданні особисту думку щодо такого спілкування.

Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених у мотивувальній частині цієї постанови, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, обґрунтовано врахував, що доньки негативно налаштовані до батька, не бажають з ним спілкуватися за відсутності матері, тому заслухавши думку дітей, прийшов до правильного висновку, що такі зустрічі наразі повинні відбуватися у присутності ОСОБА_2 поруч із якою вони почуваються у безпеці, мати має можливість морально підготувати їх до зустрічей з батьком, а позивач має можливість відновити психоемоційний зв`язок з доньками та налагодити довірчі стосунки із дітьми.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм цивільного процесуального закону, зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, тому підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2023 року.

Головуючий: Кримська О.М.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.