ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м. Чернівці

Справа № 724/1509/22

Провадження №22-ц/822/129/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.,

секретар Петранюк Ю.Т.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Єфтеньєв О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд судового рішення (судового наказу) за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що Хотинським районним судом Чернівецької області 23 серпня 2018 року № 724/1245/18 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Також 01 червня 2022 року Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ № 724/574/22, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від 21 березня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала на те, що обидва накази стосуються одних і тих дітей і їх батьків, а також їх обов`язку утримувати дітей. На момент звернення ОСОБА_1 21 березня 2022 року із заявою про видачу судового наказу вже існував інший наказ, виданий 23 серпня 2018 року, а тому наявність судового наказу від 01 червня 2022 року порушує права ОСОБА_4 , оскільки фактично діти не проживають з їх батьком та не знаходяться на його утриманні.

ОСОБА_1 при поданні до суду заяви про видачу судового наказу надав суду довідку, з якої вбачається, що діти входять до складу його сім`ї та зареєстровані за його адресою, однак у довідці не вказується, що діти знаходяться на його утриманні.

Просила скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ, постановлений Хотинським районним судом Чернівецької області від 01 червня 2022 року № 724/574/22 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та відмовити у його видачі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення (судового наказу) за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовлено.

Не погодившись з указаною ухвалою, представник боржника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити її вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду є незаконною з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зазначає, що саме за недобросовісної та неправомірної поведінки заявника ОСОБА_1 , який не повідомив про існування іншого судового наказу, суд був позбавлений можливості виконати обов`язок, передбачений п.6 ч.1 ст.165 ЦПК України, відмовити у видачі судового наказу, адже тим же Хотинським районним судом Чернівецької області раніше виданий судовий наказ №724/1245/18 за тими самими вимогами, за якими заявник ОСОБА_1 просив видати судовий наказ.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення (судового наказу) за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судом факту проживання дітей разом з батьком за однією адресою дає підстави суду у видачі судового наказу. Зазначені заявником у заяві обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, а самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст.165 ЦПК України.

Оскільки діти 18.07.2018 року проживали з матір`ю, що підтверджується довідкою № 521 справа № 724/1245/18, а тому судом було прийнято судовий наказ про стягнення аліментів на користь матері.

Станом на 11.02.2022 року діти проживають з батьком, що підтверджується довідкою № 54 справа № 724/574/22, а тому судом було прийнято судовий наказ про стягнення аліментів на користь батька.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

Разом з цим, у відповідності до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, при розгляді цієї справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи щодо неможливості одночасного існування двох судових наказів із тотожних підстав, застосування загальних засад цивільного права принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.10.2018 року № 724/1246/18 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 28.12.2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 одружилися та після реєстрації шлюбу встановлено прізвища « ОСОБА_8 ».

Хотинським районним судом Чернівецької області 23 серпня 2018 року винесено судовий наказ № 724/1245/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття.

Хотинським районним судом Чернівецької області 01 червня 2022 року винесено судовий наказ № 724/574/22 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування з 21.03.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положенням пункту 4 частини першої статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Отже, наявні два судових накази, що набули чинності, про вирішення спору між тими ж сторонами, про той самий предмет - стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ця обставина, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України, принципово унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж особами.

Крім того, це свідчить про наявність спору про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Крім цього, у відповідності до частин другої, третьої та сьомої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Тлумачення вищенаведених положень статті 429 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд має перевірити законність такого судового рішення, та, відповідно до положень ст. 374 ЦПК України, прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційний суд в межах своїх повноважень повинен скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті. Нормами ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні.

Така правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 1519/2-1411/11 (провадження № 61-1373 св 17), від 13 листопада 2019 року у справі № 2610/12441/2012 (провадження № 61-17970св18), 15 січня 2020 року у справі № 263/2998/19 (провадження № 61-20049св19), від 15 липня 2020 року у справі № 2-215/11 (провадження № 61-46492св18) та від 07 грудня 2022 року у справі № 212/1739/22 (провадження № 61-9113ск22).

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванню судом обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк