№ 336/1560/21
Пр. № 2/336/74/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мироненка О.П. про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В.,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права спільної часткової власності на нерухомість шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

До початку розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мироненко О.П. заявив відвід судді Щасливій О.В. з огляду на те, що у судді, на думку представника, склалося суб`єктивне внутрішнє переконання щодо вирішення вказаного спору, що може нанести шкоду всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи.

Наведені обставини свідчать про заінтересованість судді у розгляді справи, тому викликають сумніви в її неупередженості та об`єктивності, що в силу ст. 36 ЦПК України виключає її подальшу участь в розгляді справи.

Вивчивши доводи заяви, суд знаходить заяву про відвід необґрунтованою з наступних міркувань.

Стаття 36 ЦПК України внормовує підстави для відводу судді, до яких відносяться, зокрема, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В силу частини другої цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Особа, що заявила відвід, наводить в заяві такі твердження.

В листопаді 2021 року у зв`язку із зміною представника відповідача, який призваний на військову службу, ОСОБА_1 надала суду письмове звернення з проханням про відкладення судового розгляду, який (розгляд) був призначений тільки на 6 лютого 2023 року.

Очевидно, вживаючи частку «тільки», автор заяви, мав на меті зробити наголос на тривалій перерві між судовими засіданнями.

Дійсно настільки тривале непризначення справи до розгляду суперечило б вимогам цивільного процесуального законодавства про необхідність оперативного, в розумні строки, розв`язання цивільних справ.

Проте представник чи навмисно, чи внаслідок помилки не зазначає, що призначенню засідання 6 лютого 2023 року передувало призначення засідання на 11 листопада 2022 (а не 2021) року, яке не відбулося через перебування судді в нарадчій кімнаті при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням за ч. 3 ст. 187 КК України.

За вказаних обставин така перерва між судовими засіданнями є такою, що не суперечить вимогам закону та не посягає на права учасників справи на отримання судового захисту в розумні строки.

Але, навіть, якщо припустити, що перерва між засіданнями тривала протягом вказаного представником строку, означена обставина не підпадає під жодну з підстав для відводу судді від розгляду справи.

Окрім того, автор заяви повідомляє про отримання його довірителькою ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 11.03.2023 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про виділ часток в праві спільної сумісної власності на нерухомість в натурі та призначення підготовчого засідання в справі на 23 січня 2023 року.

Є незрозумілим вигук «о диво!», якого припустився представник, констатуючи означені факти, бо не є зрозумілим, що його так дивує: чи факт звернення осіб до суду за захистом права, чи факт виконання суддею вимог цивільного процесуального законодавства і відкриття провадження в справі та направлення учасникам справи копій відповідних ухвал, проте важко вивести, який, на думку представника, наявний зв`язок між вказаними процесуальними подіями та підставами для відводу судді.

Очевидно, автор заяви бажав наголосити на тому, що тривала перерва між засіданнями в цій справі на тлі швидкого призначення підготовчого засідання в іншій справі також свідчить про заінтересованість судді в розгляді справи про усунення перешкод.

Надаючи такий зміст згаданій представником інформації у відсутність зазначення ним обставин, які могли б свідчити про підстави для відводу судді, суд не вбачає логіки у вказаних припущеннях, оскільки і в тому, і в іншому випадках судові спори ініційовані процесуальними опонентами відповідачки, тому співчуття інтересам позивачів в одній справі мало б розповсюджуватися і на іншу справу, де позивачами є ті ж самі особи.

Означене свідчить про відсутність підстав припускати заінтересованість судді в наведених обставинах.

Заява про відвід містить також згадування про справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухомість у відповідність до фактичного розміру, рішення по якій на користь відповідачів було ухвалено Шевченківським районним судом м. Запоріжжя під головуванням судді Щасливої О.В. 2 грудня 2020 року. І так як вказана справа розглядалась судом ще з 2016 року і увінчалась ухваленням рішення, яке було скасоване судом апеляційної інстанції, це, на думку представника, свідчить про те, що у судді склалися певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин сторін, які виникли у вказаному спорі, чий розгляд досі триває, а це може зашкодити неупередженому та об`єктивному розгляду цієї справи.

Розглядаючи заяву крізь призму вказаних тверджень, суд вважає, що відвід є необґрунтованим і в цій частині, виходячи з такого.

Що стосується названого представником спору, він не є нерозглянутим, оскільки постановою Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя від 13.01.2022 року рішення Шевченківського районного суду від 02.12.2020 року залишено в силі.

Виходячи з логіки заяв представника, розв`язання спору між тими ж сторонами про інший предмет на користь позивачів дає підстави сумніватися в об`єктивності судді і при вирішенні цієї справи.

Проте, такої підстави для відводу судді, як вирішення інших справ за участю тих самих осіб, не передбачено згаданою статтею 36 ЦПК України.

Більш того, за змістом ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В законі прямо зазначено, що рішення або окрема думка судді в інших справах не є підґрунтям для заяв про відводи, а може бути предметом апеляційного оскарження у встановлених законом випадках.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Основним Законом України гарантовано незалежність суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Отриманню ефективного, без будь-яких обмежень, судового захисту і підпорядковане завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Таким чином, суд, що в своїй діяльності підпорядковується лише закону, доходить висновку про надуманість підстав для відводу та неспроможність доводів, приведених в їх обґрунтування, що свідчить про необґрунтованість відводу.

Дійшовши висновку про необґрунтованість відводу, заява про якій надійшла до суду за три робочі дні до наступного судового засідання в справі, суд у відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України постановляє про передачу заяви про відвід до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК складу суду, уповноваженого вирішувати питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати необґрунтованим відвід судді Щасливої О.В., заявлений представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Мироненком О.П.

Передати заяву про відвід до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК складу суду, уповноваженого вирішувати питання про відвід судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива