ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 307/4268/22
провадження № 6/753/28/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Гусак О.С.,

з секретарем Уляницькою М.В.,

за участі представника стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана Віталія Ласловича про звернення стягнення на нерухоме майна боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

в с т а н о в и в:

приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із поданням про звернення стягнення на нерухоме майна боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. знаходиться виконавче провадження № 69744530 з примусового виконання виконавчого листа № 753/462/20, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 21 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 710 236 грн.в рахунок стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання за договорами позики від 28.03.2016 року та від 5.04.2016 року, 10 387 грн. 03 коп. судових витрат, а всього 1 720 623 грн. 03 коп. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_2 не зареєстрував право власності на вказану квартиру, виникла необхідність звернення до суду з даним поданням про звернення стягнення на вказане майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2022 року вказану цивільну справу передано для розгляду Дарницькому районному суду міста Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2022 року прийнято до розгляду вказано справу та призначено її розгляд на 26 грудня 2022 року на 10 год, та про розгляд подання повідомлено лише приватного виконавця як це передбачено ч. 11 ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю приватного виконавця.

26 грудня 2022 року приватний виконавець в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення судового засідання.

Розгляд клопотання було відкладено на 17 січня 2023 року.

17 січня 2023 року приватний виконавець Закарпатської області Зейкан В.Л. не з`явився.

В судове засідання з`явився представник стягувача ОСОБА_1 , висловив свою позицію з приводу поданого приватним виконавцем подання, вважав його таким, яке підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 440 ЦПК України, державний або приватний виконавець має право звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва знаходиться виконавче провадження № 69744530 з примусового виконання виконавчого листа № 753/462/20, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 21 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 710 236 грн.в рахунок стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання за договорами позики від 28.03.2016 року та від 5.04.2016 року, 10 387 грн. 03 коп. судових витрат, а всього 1 720 623 грн. 03 коп.

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейканом В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69744530

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейканом В.Л. 30 серпня 2022 року винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1892988,33 грн.

30 серпня 2022 року виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Приватним виконавцем до матеріалів справи додано копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, яким визнано недійсним договір позики від 16.11.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо позики коштів в сумі 138360,00 грн., визнано недійсним договір іпотеки від 16.11.2015 року № 7956, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем, зареєстрований за № 7957, щодо передачі в іпотеку квартири АДРЕСА_1 , витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з копії останньої сторінки рішення вбачається, що станом на 27 листопада 2020 року воно не набрало законної сили, доказів того, що вказане рішення набрало законної сили на момент звернення приватного виконавця з даним поданням до суду не надано.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Приватним виконавцем не подано достатньо доказів наявності чи відсутності в боржника ОСОБА_2 рухомого майна чи інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача, суду подано тільки докази наявності виконавчого провадження на примусовому виконанні, зокрема суду подано копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, проте суду не подано достатньо доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів чи рухомого майна достатніх для задоволення вимог стягувача. Будь-яких інших доказів щодо наявності інших цінностей для задоволення вимог стягувача суду також не подано.

18 жовтня 2022 року приватним виконавцем були направлені запити до АТ "АЛЬФА-БАНК", АТ "КРЕДОБАНК", АТ РАЙФФАЙЗЕН БАНК", однак не отримавши відповіді на запити, приватний виконавець звертається до суду із подання про звернення стягнення на нерухоме майна боржника право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Крім того суду не подано достатньо належних і допустимих доказів щодо ухилення боржника від виконання виконавчого листа в добровільному порядку, а копії зазначених постанов не можуть свідчити про навмисне ухилення боржника від виконання виконавчого листа, оскільки суду не подано доказів їх одержання боржником.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно.

Так, суду не подано доказів обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/462/20, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 21 липня 2022 року.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що за вказаним поданням приватний виконавець звернувся не провівши належним чином перевірку майнового стану боржника, зокрема щодо наявності у боржника рахунків в банках, наявність земельних на території всієї України, а не лише Закарпатської області, приватним виконавцем не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів або нерухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, що в свою чергу підлягає обов`язковому доведенню, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу, а тому суд не знаходить підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 440 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана Віталія Ласловича про звернення стягнення на нерухоме майна боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак