Номер провадження: 22-ц/813/28/23
Справа № 520/4538/14-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року, ухваленого під головуванням судді Калашнікової О.І., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів,

встановив:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк», правонаступником якого було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Вердикт Капітал», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2007 року у розмірі 126 812, 21 доларів США, що еквівалентно 1 120 766, 31 грн. (т.1, а.с. 3-9).

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 21.02.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі потреби у сумі 79 000, 00 доларів США строком до 21.02.2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 уклали 21.02.2007 року договір іпотеки №б/н, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку банку нерухоме майно.

08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого в подальшому було залучено ТОВ «Вердикт Капітал», уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого відповідно до статей 512519 ЦК України ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта-Банк» набуло право вимоги за кредитними договорами (в тому числі й за договором від 21.02.2007 року № 0) та за забезпечувальними договорами.

ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», зазначало, що позичальник ОСОБА_1 зобов`язання за договором щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитом не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

16.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що ПАТ «УкрСиббанк» під час укладання договору споживчого кредиту від 21.02.2007 року № 0 порушило положення Закону України «Про захист прав споживачів», яке полягає у нездійсненні банківською установою переддоговірної роботи з позичальником (споживачем фінансових послуг) та веденні нею нечесної підприємницької практики, яка вводить споживачів фінансових послуг в оману щодо сукупної вартості кредитних послуг та кінцевої вартості кредиту. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_3 посилався на положення ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на те, що відсутність детального опису загальної вартості кредиту для споживача унеможливлює визначення фактичного подорожчання кредиту. Тобто в кредитному договорі сторонами фактично не погоджено таку його істотну умову, як ціна (т.2, а.с. 52-55).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого залучено ТОВ «Вердикт Капітал», відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені (т.2, а.с.150-153).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін (т.2, а.с. 250-255).

Однак, постановою Верховного Суду від 05.09.2018 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково (т.3, а.с. 39-44).

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року, в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року, в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, скасовано, а справу в цій частині позовних вимог направлено на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду по даній справі є рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року, в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», яке залучено правонаступником ПАТ «Дельта Банк», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї, ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», ставить питання про скасуваннярішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року, та постановлення нового рішення, яким просить його первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.156-157, 172-173).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання, у тому числі первісний відповідач ОСОБА_1 , в порядку ч.1 ст. 131 ЦПК України, оскільки за зареєстрованим місцем проживання відсутній (т.3, а.с.167-171).

При цьому колегією суддів враховано, що первісний відповідач ОСОБА_1 після прийняття постанови Верховним Судом від 05.09.2018 року (т.3, а.с.39-44) і після надходження даної справи до Одеського апеляційного суду 8 разів повідомлявся про час і місце судового засідання, однак поштова кореспонденція поверталась до Одеського апеляційного суду з відміткою про те, що він за вказаною адресою відсутній (т.3, а.с.67-68, 70-71, 91-92, 100-101, 115-116, 145-146, 157-158, 170-171).

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ)неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 25.01.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 03.02.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 4-х років (т.3, а.с. 47), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів також відмовляє представнику ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи (т.3, а.с.175-176). При цьому колегією суддів враховано, що представник ТОВ «Вердикт Капітал» не був позбавлений можливості прийняти участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, як то передбачено ст. 212 ЦПК України, однак даним правом не скористався, причин суду не зазначив.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у вищевказаній частині, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 21.02.2007 року у сумі 126 812,21 доларів США, що дорівнює 1 120 766,31 грн , стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за договором кредиту, з яких 63 609,27 доларів США борг за кредитом, 63 202,92 доларів США заборгованість по сплаті відсотків (т.3, а.с.187-189).

В подальшому, представник позивача до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщався належним чином, раніше надав заяву про вирішення спору за його відсутності.

В свою чергу, представник відповідача позов банку не визнав і 16.06.2016 року заявив зустрічні позовні вимоги про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним, з чим був ознайомлений представник ПАТ «Дельта-Банк» та надав письмові заперечення на зустрічну позовну заяву (т.2, а.с.52-55, 71-73).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року, у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені (т.2, а.с.150-153, 250-255).

Однак, постановою Верховного Суду від 05.09.2018 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково (т.3, а.с. 39-44).

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року, в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017 року, в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, скасовано, а справу в цій частині позовних вимог направлено на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалюючи судове рішення про відмову ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», у задоволенні первісних позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір №0, укладений 21.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 є недійсним, таким що порушує права відповідача ОСОБА_1 як споживача фінансових послуг, а тому не відповідає вимогам цивільного законодавства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого було ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі потреби у сумі 79 000, 00 доларів США строком до 21 лютого 2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за згаданим кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 21 лютого 2007 року уклали договір іпотеки №б/н, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку банку нерухоме майно.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого відповідно до статей 512519 ЦК України ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта-Банк» набуло право вимоги за кредитними договорами (в тому числі й за договором від 21 лютого 2007 року № 0) та за забезпечувальними договорами.

Звертаючись до суду з даним позовом (зі зміненим предметом позову), ПАТ «Дельта Банк» зазначало, що позичальник ОСОБА_1 зобов`язання за договором щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитом не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

В ході апеляційного розгляду даної справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.11.2021 року до участі у справі в якості правонаступника первісного позивача ПАТ «Дельта Банк» було залучено ТОВ «Вердикт Капітал» (т.3, а.с. 151-152).

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором

банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору № 0 від 21 лютого 2007 року вказаний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов; відповідач ОСОБА_1 на момент укладання договору не заявляв додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконував їх, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: про строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, строки сплати платежів, мету, для реалізації якої споживчий кредит може бути витрачений, а також права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність за порушення зобов`язань.

З підстав викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення первісних позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого залучено ТОВ «Вердикт Капітал», про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 21 лютого 2007 року, в сумі 126 812,21 доларів США, із яких 63 609,27 доларів США борг за сумою кредиту та 63 812,21 доларів США заборгованість зі сплати відсотків, що в загальній сумі станом на 25.01.2023 року еквівалентно 4 636 254, 40 грн. (100 доларів США еквівалентно по офіційному курсу НБУ 3656 грн.) При цьому колегія суддів виходить із того, що зазначені обставини не є виходом за межі позовних вимог, так як кредитна заборгованість підлягає стягненню в доларах США, тобто у валюті, в якій був отриманий кредит, в еквіваленті валюти України по офіційному курсу НБУ, станом на час розгляду даної справи.

Що стосується строку позовної давності до заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимог, про які йшлося в постанові Верховного Суду по даній справі від 05.09.2018 року (т.3, а.с.43-звор.), то колегія суддів зазначає, що в даному випадку строк позовної давності не пропущений, так як кредитні зобов`язання діяли до 21 лютого 2017 року, а вперше позивач звернувся з даним позовом до суду, 17.04.2014 року, а потім, як було вказано вище, зі зміненням підстав позову у грудні 2014 року (т.1, а.с.3-9, 187-189). Розрахунок заборгованості здійснений станом на 26.12.2011 року (т.1, а.с.46), тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, ні відповідач ОСОБА_1 , ні його представник не заявляли суду першої інстанції до ухвалення судового рішення про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, як того вимагає ст. 267 ЦК України. Таку заяву подавав до суду лише представник ПАТ «Дельта Банк» (т.2, а.с.70).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення, в частині первісних позовних вимог, з урахуванням зміни предмету позову, ПАТ «Дельта Банк»,правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду, в частині первісних позовних вимог, з урахуванням зміни предмету позову, ПАТ «Дельта Банк»,правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», скасувати і прийняти постанову про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк»,правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2007 року у розмірі 126 812, 21 доларів США, що станом на 25.01.2023 року еквівалентно 4 636 254, 40 грн.

Також колегія суддів у відповідності до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 12058,20 грн. судового збору, який ПАТ «Дельта банк» сплатив за подання позовних вимог в сумі 3654 грн. (т.1, а.с.1), апеляційної скарги - в сумі 4019,40 грн. (т.2, а.с.170), та касаційної скарги - в сумі 4384,80 грн. (т.3, а.с. 24).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2007 року у розмірі 126 812, 21 доларів США (сто двадцять шість тисяч вісімсот дванадцять доларів 21 цент США), що станом на 25.01.2023 року еквівалентно 4 636 254, 40 грн. (чотири мільйони шістсот тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , 12 058,20 грн. (дванадцять тисяч п`ятдесят вісім гривень 20 копійок) судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра