Номер провадження: 22-ц/813/4028/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року, постановлену судом у складі судді Кисельова В.К. у м. Одеса,

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань за рішенням суду, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 57389227 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-4104/11, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом на загальну суму 733253,96 грн.

Виконавець зазначив, що станом на час звернення з вказаним поданням боржник вчиняє дії які ускладнюють виконання рішення, а саме не подав виконавцю протягом п`яти днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно що перебуває в заставі (іпотеці) або у інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не надав пояснення за фактом невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, вільно перетинає державний кордон України, при цьому маючи непогашені майнові зобов`язання за рішенням суду, що на думку виконавця свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджає приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович просив суд задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року подання приватного виконавця задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до повного виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитом у розмірі 424956,48 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 75855,04 грн, 31099,26 грн пені за прострочення тілу кредиту; 201343,18 грн - пені за прострочення відсотків, а всього 733253, 96 грн та стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судового збору в розмірі 1609 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року та постановити нове судове рішення яким у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань за рішенням суду відмовити, посилаючись на порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних доказів того, які саме дії вчиняє ОСОБА_1 , що ускладнювали б виконання рішення суду не містяться ні в поданні приватного виконавці, ні в оскаржуваній ухвалі суду. Посилається на те, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення та отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому листі. Також відсутні докази направлення будь-яких документів за адресою реєстрації ОСОБА_1

ОСОБА_1 не було відомо ні про невиконання ОСОБА_3 своїх кредитних зобов`язань, ні про існування заборгованості за кредитом та рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки вона не є позичальником за вказаним кредитним договором, справа розглядалась без виклику боржника, також вона не знала про наявність виконавчого провадження про примусове стягнення з неї боргу за виконавчим листом № 1527/2-4101/11, тому не могла вчиняти будь-яких дій, що ускладнюють виконання рішення суду про стягнення боргу чи ухилятись від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Відтак ОСОБА_1 вважає, що обмеження її у праві виїзду за відсутності переконливих доказів її ухилення від виконання рішення суду, порушує принцип пропорційності та не слугує меті стягнення боргу, а фактично перетворюється на формальне покарання боржника.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що не має на меті ухилення від виконання рішення суду та, з цією метою, виїзд за кордон на постійній основі, що підтверджується тим, що в період з 2018 року по 28.02.2022 року не виїздила за кордон, а наразі вимушена виїхати лише з метою захисту свого життя та здоров`я.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2022 року роз`яснювалося Акціонерному товариству «Райффайзен Банк», та приватному виконавцю Парфьонову Георгію Володимировичу, право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Так, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , судову повістку-повідомлення отримала в електронному кабінеті Електронного Суду 12.01.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович судову повістку-повідомлення отримав 20.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 16.01.2023 року на електронну пошту Одеського апеляційного суду надіслав заяву в якій просив розгляд справи, призначеної на 13.02.2023 року, провести без його участі.

Представником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надана заява про розгляд справи призначеної на 13.02.2023 року, здійснювати без участі представника.

Від ОСОБА_4 27.01.2023 року на електронну пошту Одеського апеляційного суду надійшло клопотання в якому остання просила розгляд справи призначений на 13.02.2023 року, провести без її участі та участі її представника, вимоги приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича підтримала у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановляючи ухвалу від 04 листопада 2019 року про задоволення подання приватного виконавця - Парфьонова Георгія Володимировича, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у добровільному порядку вимоги виконавчого документа не виконує, жодних заходів щодо реального виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року боржник не вчиняє, тому суд першої інстанції вважав, що є передбачені законом підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних та нас вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями пункту 5 частини першої статті 6 цього Закону (в редакції на час звернення із поданням), встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 5 статті 26 «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) передбачено, що Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції на час звернення до суду із поданням) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності божника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 року на примусовому виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г.В. перебуває виконавче провадження № 57389227, відкрите на підставі виконавчого листа № 1527/2-4104/11, виданого 01.10.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитом у розмірі 424956,48 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 75855,04 грн, 31099,26 грн пені за прострочення тілу кредиту; 201343,18 грн - пені за прострочення відсотків, а всього 733253, 96 грн та стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судового збору в розмірі 1609 грн.

09.10.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 809049,26 грн.

Постановою про звернення стягнення на майно боржника від 09.10.2018 року, приватним виконавцем звернуто стягнення на майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 809049,26 грн.

ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована та доходів, в тому числі за цивільно-правовими договорами не отримує, що підтверджується відповідями на запити приватного викоанвця від Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України.

Постановою про арешт майна боржника ВП № 57389227 від 08.11.2018 року накладено арешт на транспортний засіб, що належить боржнику: ОСОБА_5 , 2006 року випуску. 08.11.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника ВП № 57389227, якою оголошено в розшук транспортний засіб, що належить боржнику: ОСОБА_5 , 2006 року випуску.

Зазначена постанова не виконана, оскільки згідно з обліками ЄДР МВС України вказаний транспортний засіб «Toyota Prado», який раніше належав ОСОБА_1 , 05.09.2013 року в ВРЕР № 1 Одеси перереєстровано на праві власності на іншу особу, що підтверджується листом від 29.11.2018 року за вх. № 4785 управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Одеській області.

Інші транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 не зареєстровані, що підтверджується відповіддю МВС від 06.09.2019 року.

Приватним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 119,4 кв.м, житловою площею 74,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . На вказане майно 20.06.2008 року приватним нотаріусом ОМНО Главацьким В.А. зареєстровано обтяження (№ 7425328) у виді іпотеки, на підставі Іпотечного договору, реєстровий номер 1514 від 20.06.2008 року, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 у добровільному порядку вимоги виконавчого документа не виконує, жодних заходів щодо реального виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року не вчиняє.

При цьому, задовольняючи подання виконавця Парфьонова Г.В., суд першої інстанції не врахував, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду боржника не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Колегія суддів зазначає, що саме на момент звернення до суду з подання факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Однак, враховуючи докази долучені приватним виконавцем до подання та встановлені судом обставини апеляційний суд вважає, що з останніх не вбачається факту ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року.

Посилання в поданні виконавця та в оскаржуваній постанові на перетин ОСОБА_6 державного кордону, як на доказ ухилення від виконання рішення суду, апеляційний суд вважає необґрунтованим. Так, з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 09.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з 18.04.2015 року по 22.09.2018 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, неодноразово перетинала кордон України, проте з огляду на періодичність та невелику тривалість поїздок факт перетину ОСОБА_1 кордону не можна вважати ухиленням від виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2-4104/11 від 11.07.2012 року.

Крім того, апеляційний суд щодо наявності в матеріалах виконавчого провадження відомостей про обізнаність боржника про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження, звертає увагу на те, що приватним виконавцем, постанова про відкриття провадження у справі 09.10.2018 року надсилалась на адресу: АДРЕСА_2 . Разом з тим, 24.10.2018 року на запит приватного виконавця від Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області надійшла відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована з 31.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте матеріали виконавчого провадження доказів надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження або іншої процесуальних документів за адресою реєстрації боржника не містять.

Враховуючи викладене, оскільки приватним виконавцем на момент звернення до суду з поданням, не надано доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язання за рішенням суду, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року слід скасувати, як таку, що постановлена з порушенням вимог ЦПК України, та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України,Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко