Справа № 369/1791/22
Провадження № 2/369/1339/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участі секретаря Павлової В.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року по справі № 369/4678/18 рішення Києво-Святошинського районного суду скасовано, позов Відповідача до Лікарні задоволено, та, крім іншого, стягнуто з Центральної районної лікарні Києво- Святошинського району на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.04.2018 -року по 11.12.2019 року у сумі 106 941 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 30 коп. На виконання рішення суду Києво- Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист. Постановою від 21.01.2020 року старшим державним виконавцем Києво- Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арабаджийською О.С. на підставі виконавчого листа, виданого в справі № 369/4678/18 було відкрите виконавче провадження № 61024603 щодо стягнення з Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 23.04.2018 року по 11.12.2019 року у сумі 106 941 грн. 30 коп. На виконання постанови Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року у справі № 369/4678 18, згідно платіжного доручення № 20 від 07.02,2020 року, на рахунок Києво-Святошинського РВ ДВС ЦМУ МЮ перераховано 106 941,30 грн., у зв`язку із чим виконавче провадження № 61024603 станом на сьогодні є завершеним. В подальшому постановою Верховного Суду № 369/4678/18 від 01.04.2020 року задоволено касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Києво-Святошинської районної ради», скасовано постанову Київського апеляційного суду № 369/4678/18 від 11.12.2019 року та залишено в силі рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2019 року. Отже, станом на сьогодні, підстава проведених виплат на виконання постанови Київського апеляційного суду № 369/4678/18 від 11.12.2019 року відпала. 09.11.2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» надіслало вимогу до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 106 941 грн. 30 коп., які отримані останньою, проте відповіді не одержало. Оскільки підстава для стягнення коштів з Позивача на користь Відповідача відпала, а саме скасовано рішення, на підставі якого було проведено таку виплату, ОСОБА_1 згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України зобов`язана повернути Позивачу спірну суму коштів у розмірі 106 941,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 106 941,30 грн., а також стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

16.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, оскільки у процесуальному законодавстві встановлено спеціальний порядок повороту виконання судових рішень, прийнятих в цивільному судочинстві, а позивач не скористався зазначеним порядком.

14.12.2022 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечує в повному обсязі, просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2019 року по справі № 369/4678/18 рішення Києво-Святошинського районного суду скасовано, позов ОСОБА_1 до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, стягнуто з Центральної районної лікарні Києво- Святошинського району на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.04.2018 -року по 11.12.2019 року у сумі 106941,30 грн.

Постанову Київського апеляційного суду від 11.12.2019 було виконано в повному обсязі в межах виконавчого провадження №61024603, грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 до розгляду справи у Верховному Суді. Виконавче провадження №61024603 закінчено з огляду на фактичне виконання.

В подальшому, постановою Верховного Суду № 369/4678/18 від 01.04.2020 року задоволено касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Централь районна лікарня Києво-Святошинської районної ради», скасовано постанову Київського апеляційного суду № 369/4678/18 від 11.12.2019 року та залишено в силі рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2019 року.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Судовим розглядом встановлено, що підстава, на якій відбулось перерахування коштів відповідачу, згодом відпала у зв`язку зі скасуванням судом вищої інстанції рішення апеляційного суду.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» складається із основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Позивач в позові зазначає щодо неможливості застосування ст. 1215 ЦК України, посилаючись на постанову Верховного суду №522/13736/15 від 10.10.2019 року.

Разом з тим, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Об`єднаної палати Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19), за для формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради»: адреса місце знаходження Київська область, м.Боярка, вул.Соборності, 51, .

Відповідач ОСОБА_1 : адреса місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК