Справа 524/4294/22
Провадження 2/524/234/23
22.02.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Лапік К.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У серпні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що є співвласником будинку АДРЕСА_1 , розмір частки 23/60. Іншими співвласниками є ОСОБА_4 , якій належить 17/60 часток та ОСОБА_5 , якій належить 1/3 частки будинку.
У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які фактично не проживають в будинку, однак добровільно з обліку не знялися.
Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились. Повідомлялись судом належним чином, судова повістка направлена відповідачу засобами рекомендованого поштового зв`язку по місцю реєстрації повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошенням на сайті судової влади.
Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Вислухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 23/60 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.09.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори. Іншими співвласниками є ОСОБА_4 , якій належить 17/60 часток та ОСОБА_5 , якій належить 1/3 частки вищевказаного будинку.
У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які фактично не проживають в будинку з дня реєстрації, однак з обліку не знялись.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила факт не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Відповідачі не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що є обтяжливим для позивача.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина 1 статті 402 ЦК України).
Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (частини 2, 5 статті 403 ЦК України).
У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.
Відповідно до частини 1 зазначеної статті сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (частина 2 статті 406 ЦК України).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співласником будинку АДРЕСА_1 .
За згоди власника, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вселилася у спірний будинок і набули права користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спільним побутом із позивачем ОСОБА_1 не пов`язані, у спірному будинку не проживали з моменту реєстрації та не несуть жодних витрат на оплату житлово-комунальних послуг.
Відтак, право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , не несуть витрат по утриманню нерухомого майна, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 необхідно визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391,405,406ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк