СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/14811/23

пр. № 2/759/4413/23

28 грудня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в особі судді Сенька М.Ф., розглянувши в приміщені суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , заявила позов про стягнення з ОСОБА_2 три проценти річних, інфляційні втрати та проценти за користування позикою, що нараховані на суми стягнень, що визначені рішеннями судів, за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року, в загальній сумі 55616 грн. 70 коп.

Позов мотивований тим, що відповідач ухиляється від виконання рішень суду про стягнення боргу.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 30.08.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала разом з копіями матеріалів позову надсилалась на адресу відповідача, проте поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та обов`язки сторін, знаходжу за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах.

Судом встановлено таке.

18.11.2006 року було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 9 400,00 доларів США строком до 18.05.2009 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 66 876,00 грн.

Через невиконання відповідачем рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2010 року, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2013 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 3% річних у розмірі 6 022, 10 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2013 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних витрат, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 152,27 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2014 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнено з ОСОБА_2 на користь останньої 3% річних у розмірі 1 417,81 грн., інфляційні витрати у розмірі 43,60 грн. та судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.07.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2014 року залишено без змін.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року на користь ОСОБА_1 стягнено ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 18.11.2006 року за період з 18.05.2009 року до 23.07.2014 року у розмірі 42 449,45 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року змінено в частині стягнення процентів за користування позикою у розмірі облікової ставки НБУ за вказаний період у розмірі 29 546,26 грн. та судових витрат (а.с. 24-27).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року в незмінній частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 року залишено без змін.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики від 18.11.2006 року відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року скасовано та стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5562,63 грн. процентів за користування позикою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2015 року стягнено на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 суму боргу разом із судовими витратами у розмірі 28 261,97 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2015 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 59 437,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 4 720,25 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 12 499,06 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 16 395,02 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 25 352,55 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 74 055,08 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 65 608,64 грн. та судові витрати 840,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу у розмірі 36 286,56 грн.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2021 року стягнуто судові витрати - 908, 00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено суму боргу за період з 01.02.2021 року по 31.10.2021 року в розмірі 45 818,15 грн. та судові витрати 908,00 грн.

Вказані рішення набули законної сили та були звернуті до примусового виконання через Святошинський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), частина виконавчих провадженнь об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_3.

За довідкою головного державного виконавця Скрипник В.В. від 29.12.2022 року №114023 по зведеному виконавчому провадженні, на час видачі довідки, підлягає стягненню 355862,07 грн.

Загалом, станом на 01.01.2023 року, за розрахунками позивача, рішення судів не виконані в сумі 643894,58 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань, в тому числі і визначені судовими рішеннями.

За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачка вправі вимагати від відповідача виконати грошове зобов`язання, відповідно до рішень суду, з урахуванням сум передбачених ст. 625 ч.2 ЦК України.

Тому, перевіривши розрахунок позивачки і знайшовши його правильними, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 11219,64 грн., та інфляційних втрат в сумі 34899,09 грн.

Підлягають задоволенню і вимоги позову про стягнення процентів за користування позикою, оскільки з винесенням судом рішення про стягнення боргу, зобов`язання за договором, відповідно до ст. 1049 ЦК України, не припиняються.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Саме такі проценти і нараховано позивачем на позику в сумі 9497,97 грн.

Отже позов підлягає задоволенню повністю.

За такого рішення витрати понесені позивачем на розгляд справи, мають бути компенсовані йому відповідачем, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 133, 141, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 11219 грн. 64 коп. трьох процентів річних, 34899 грн. інфляційних втрат, що нараховані на борг за рішеннями суду за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року, 9497 грн. 97 коп. процентів за користування позикою, та 1073 грн. 60 коп. судового збору, а всього стягнути 57 763 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 90 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сенько М.Ф.