Справа № 214/4506/22
2/214/1456/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Представники: від позивача адвокати Гореліков М.М., Шемет І.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 06 вересня 2022 року, в якій просив суд: розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 червня 1995 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №379.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 17 червня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Шлюбно-сімейні стосунки між ними не склались у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, права та обов`язки як подружжя, що призводило до виникнення постійних сварок, та як наслідок вони стали чужими один для одного. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між ними припинено з вересня 2021 року. Після введення в Україні воєнного стану ОСОБА_1 було мобілізовано на військову службу. Не маючи можливості з`являтись в судові засідання, він мав намір розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану, однак ОСОБА_2 цього уникає з власних міркувань. Можливості примирення та подальшого збереження сім`ї позивач не вбачає, оскільки, на його переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме його інтересам. Спільних неповнолітніх чи малолітніх дітей вони не мають, майновий спір між ними відсутній.

Ухвалою суду від 30 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с.13).

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року за клопотанням відповідача подружжю надано строк на примирення тривалістю в 2 місяці, до 14 січня 2023 року; провадження у справі зупинене до 14 січня 2023 року до закінчення строку на примирення, на підставі п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України (а.с.32).

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року провадження у справі поновлено.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, згідно з клопотанням, викладеним в прохальній частині позову, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Аналогічне клопотання направлено на адресу суду через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» його представником адвокатом Гореліковим М.М. 09 листопада 2022 року.

Будучи присутнім в судовому засіданні 14 листопада 2022 року, представник позивача адвокат Шемет І.О. заперечував проти задоволення клопотання відповідача щодо надання сторонам строку на примирення, оскільки за переконанням ОСОБА_1 це є недоцільним. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Присутня в судовому засіданні 14 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважаючи, що їх із ОСОБА_1 сімью можливо зберегти. Напередодні судового засідання вона з цього приводу спілкувалась з чоловіком. З огляду на вказані обставини подала клопотання про надання подружжю строку на примирення.

Після сплину визначеного судом строку на примирення відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Таку позицію відповідача та бездіяльність суд розцінює як відсутність наміру приймати участь в подальшому розгляді справи.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданої позивачем заяви та попередньо висловленої сторонами позиції по справі.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 17 червня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №379 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 31 серпня 2022 року повторно, а.с.5).

Спільних неповнолітніх чи малолітніх дітей від шлюбу на момент вирішення спору сторони не мають.

Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено з у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, несумісністю характерів, різними поглядами на сімейне життя та майбутнє. Жодних стосунків, притаманних подружжю, вони не підтримують.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.«с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Під час розгляду справи, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд застосовував положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, що позитивних результатів не дало. Позивач, діючи через представників, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач до суду не з`явилася, заяв із запереченням проти розірвання шлюбу не подала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомила.

Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки навіть після надання сторонам строку на примирення їх сім`ю зберегти не вдалося. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 31 серпня 2022 року (а.с.5) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви відповідача про відновлення дошлюбного прізвища.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.1). Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), зареєстрований 17 червня 1995 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №379 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити без змін « ОСОБА_4 ».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення 17 січня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко