ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1952/23 Справа № 209/1046/21 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ТОВ Промислове підприємство «ЗІП» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
-за апеляційною скаргою ТОВ Промислове підприємство «ЗІП»
на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
13.04.2021 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ ПП «ЗІП» №275-П від 08.09.2020р. про припинення трудового договору; поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря-ремонтника ремонтної дільниці ТОВ ПП «ЗІП», стягнути з ТОВ ПП «ЗІП» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 вересня 2020 року по день ухвалення судового рішення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволені.
Визнаний незаконним та скасуваний наказ ТОВ Промислове підприємство "ЗІП" № 275-П від 08 вересня 2020 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді слюсаря-ремонтника ремонтної дільниці ТОВ Промислове підприємство "ЗІП".

Стягнуто з ТОВ Промислове підприємство "ЗІП" () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2020 року по 19 липня 2022 року в сумі 318469 гривень (триста вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
02.12.2022 року від ТОВ Промислове підприємство "ЗІП" надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року та додаткового рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року й винесення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини, що мають значення. Трудові відносини з позивачем припинені 08.09.2020 року по ст.30 КЗпП України на підставі заяви позивача від 25.08.2020 року. Повний розрахунок з позивачем проведений 11.09.2020 року. З 08 вересня до теперішнього часу ОСОБА_1 не надав жодних документів про причини відсутності на роботі в день звільнення.
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи заяву про звільнення писав та підписував сам позивач, тож звільнення позивача було за його ініціативою.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що позивач сам, добровільно написав заяву про звільнення з підприємства.
Позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовом.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦК України, не надходили.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.44), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_1 з 08.08.2000 року працював на ТОВ ПП «ЗІП», що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 та наказом відповідача №118/1-ОК від 08.08.2000 року (а.с.10-13, 15).

10.09.2020 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки (а.с.16-18).

Згідно п. 1 контракту позивач взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту.

Згідно п. 2 контракту серед умов проходження військової служби зазначено те, що позивач може вільно пересуватися територією України та мати відпочинок - у вихідні, святкові та неробочі дні.

Згідно наказу №275-П від 08.09.2021 року ОСОБА_1 звільнено з ТОВ ПП «ЗІП» на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю за власним бажанням згідно заяви позивача (а.с.14).

Листом №719 від 01.10.2020 року ТОВ ПП «ЗІП», яке отримано згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 06.10.2020 року, повідомило позивача про те, що на підставі його заяви про звільнення підготовлені документи про припинення трудових відносин із позивачем, а також про те, що останньому необхідно з`явитися на підприємство для ознайомлення з документами про припинення трудових відносин (а.с.98,99,100).

Листом №158 від 01.03.2021 року ТОВ ПП «ЗІП» повідомило адвоката Скіпенко Р.Е. про те, що трудовий договір з ОСОБА_1 припинено 08.09.2020 року за його власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Разом з цим листом адвокату направлено копію наказу про звільнення №275-П від 08.09.2020 року (а.с.21).

Згідно висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №3691-21, складеного 21.10.2021 року судовим експертом ДніпроНДІСЕ Соломахою Ю.В.:рукописні записи «Генеральному директору ООО ПП «ЗИП» ОСОБА_5 . ОСОБА_1 слесаря-ремонтника участка Заявление Прошу вас уволить меня по собственному желанию», а також підпис від імені ОСОБА_1 у заяві ОСОБА_1 від 25.08.2020 року виконані ОСОБА_1 ; рукописні записи «Не возражаю с отработкой две недели Увольнение 08.09.2020 Ю.Ю. Белоус» у заяві ОСОБА_1 від 25.08.2020 року виконані ОСОБА_2 ; цифровий рукописний запис «25.08.20» виконаний не ОСОБА_1 , не ОСОБА_2 , а іншою особою; ознаки, які б свідчили про виконання підпису від імені ОСОБА_1 , а також рукописних записів: «Генеральному директору ООО ПП «ЗИП» ОСОБА_5 . ОСОБА_1 слесаря-ремонтника участка Заявление Прошу вас уволить меня по собственному желанию» та «Не возражаю с отработкой две недели Увольнение 08.09.2020 Ю.Ю. Белоус» у заяві ОСОБА_1 від 25.08.2020 року під дією збиваючих факторів природного характеру (до яких, зокрема, відносяться: вікові зміни та хворобливий стан, незвичне тримання пишучого приладу, незручна поза, фізична чи м`язова втома, алкогольне сп`яніння, дія фармакологічних чи інших засобів, що посилюють збуджуючі процеси тощо), а також штучного характеру (зміна виконавцем ознак власного почерку) не виявлені; цифровий рукописний запис «25.08.20» є непридатним для встановлення статі та групової приналежності виконавця з причин, викладених у дослідницькій частині висновку (а.с.139-158).

Аналізуючи отримані у судових засідання докази суд першої інстанції зазначив, що прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 саме 15.03.2021 року (в день отримання відповіді №158 від 01.03.2021 року ТОВ ПП «ЗІП» на адвокатський запит) дізнався про порушення своїх прав, а тому позивач не пропустив встановлений законом строк для звернення до суду для вирішення трудового спору.

Встановлення судом факту звільнення без законної підстави має своїм наслідком поновлення на роботі відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, згідно з якою у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд першої дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі № 299/967/15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Згідно статті 119 Кодексу законів про працю України (на час з моменту виникнення спірних правовідносин, а саме звільнення позивача до 19 липня 2022 року) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Починаючи з 19 липня 2022 року за такими працівниками не зберігається середній заробіток.

Тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по 19 липня 2022 року.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Аналізуючи зібрані судом першої інстанції докази можливо прийти до висновку, що у позивача ОСОБА_1 не було вільного волевиявлення на звільнення з підприємства за власним бажанням.
Той факт, що працівники, яки проходять службу з Збройних Силах України (незалежно за контрактом чи за призивом) продовжують отримувати середній заробіток по місцю роботи (до 19.07.2022 року) є загально відомим. Тому дії позивача про його звільнення за власним бажанням не є логічними.

Щодо строків звернення до суду, поясненням свідків, висновкам почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції надав оцінку у судовому рішенні.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, а от же апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ Промислового підприємства «ЗІП» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 31 січня 2023 року.

Судді: