Справа № 450/3740/21 Провадження № 2/450/513/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на нерухоме майно, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Людмила Олександрівна про визнання договору дарування грошей недійсним, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивачка звернулася до суду з цивільним позовом до відповідача про визнання права її особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 101,3 км.м, житловою 61 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236; а також на земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0368, площею 0,0326 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 14.09.2007 до 10.10.2019 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.09.2019. Шлюбні відносини між нею та відповідачем ОСОБА_3 фактично припинилися ще з 2012 року, що визнав відповідач при розірванні шлюбу. З цього часу їх сім`я існувала тільки формально, однак окремого житла у кожного з них не було, а тому вимушені були проживати спільно з дітьми в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Проживання з відповідачем в одній кімнаті створювало нестерпні умови, а тому вона з дітьми у 2015 році переїхала в належну її батькові квартиру по АДРЕСА_3 . Для вирішення житлових питань її батьки допомогли підшукати відповідний спарений житловий будинок біля Львова у с.Зимна Вода, в якому вона могла б проживати з дітьми. З цією метою її батько ОСОБА_4 продав 10.08.2017 належну йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , всі виручені кошти у сумі 608600,00 грн. та свої деякі збереження, всього 787000,00 грн. у цей же день батько подарував їй для купівлі земельної ділянки та житлового будинку в с.Зимна Вода. Оскільки батько відмовився йти з цим питанням до нотаріуса, факт дарування грошових коштів вони зафіксували простим письмовим договором. Разом з тим, враховуючи, що можливість нотаріального посвідчення договору дарування коштів між сторонами не втрачена, згодом уклали нотаріально посвідчений договір дарування зазначених коштів від 06.09.2021. 10.08.2017 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продавжу вона придбала присадибну ділянку кадастровий номер :01:007:0368 площею 0,0326 га, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с.Зимна Вода. На момент продажу ОСОБА_5 земельної ділянки, спірний будинок вже був споруджений та завершений будівництвом. Оскільки будинок був споруджений без отримання дозвільних документів, такий був самочинним, об`єктом нерухомого майна не являвся, а був сукупністю розташованих на земельній ділянці будівельних матеріалів та конструкцій, які були відчужені власником разом із земельною ділянкою, на якій знаходились. За вказані об`єкти вона оплатила решту коштів, отриманих в дар від батька. Отримавши зазначені кошти в день продажу земельної ділянки продавець ОСОБА_5 зобов`язувалась виготовити технічну документацію на будинковолодіння, про що підписала відповідне письмове зобов`язання. Жодного будівництва на спірній земельній ділянці за час спільного проживання сторонами здійснено не було, вона лише узаконила будинок, який на її земельній ділянці був споруджений попередніми власниками. Підготовкою всіх документів для узаконення будинку займалася продавець ОСОБА_5 . Про те, що спірний будинок був споруджений станом на 10.08.2017 свідчить те, що сусідній житловий будинок АДРЕСА_1 вже був споруджений, накритий та велися зовнішні оздоблювальні роботи; продавець земельної ділянки ОСОБА_5 письмово зобов`язалась виготовити технічну документацію на будинковолодіння, яке було продане позивачці; витяг з ДЗК щодо спірної земельної ділянки станом на 09.08.2017, з якого вбачається наявність на ній малоповерхової житлової забудови. Оскільки спірна земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок був придбаний позивачкою за кошти, які належали їй особисто, такі являються її особистою приватною власністю.

Позиція відповідача: 04.11.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому зазначається, що в жовтні 2019 ОСОБА_3 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя. Рішення по справі на день звернення ОСОБА_2 до Пустомитівського районного суду Львівської області з даною позовною заявою не ухвалено. Договір дарування грошових коштів на який покликається ОСОБА_2 не був нотаріально посвідчений впродовж 2017-2020 років. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Ростовою Л.О. лише 06.09.2021, тобто за день перед зверненням до суду з позовоною заявою про визнання права особистої приватної власності. У договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 10.08.2017 зазначається, що земельна ділянка вільна від забудови, тобто жодного самовільного будівництва у вигляді повністю збудованого будинку на момент придбання земельної ділянки не існувало. В п.5.5. договору зазначається, що чоловік покупця дає згоду на купівлю земельної ділянки. А тому, його письмова згода при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.08.2017 підтверджує, що придбана земельна ділянка була об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 15.12.2017 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 07.11.2017 оформлено право власності на спірний житловий будинок позивачкою, при цьому в цій же декларації у п.3 вказано інформацію про повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а саме 29.08.2017. а тому вважає твердження ОСОБА_2 про розташування на спірній ділянці житлового будинку, придбаного її за особисті кошти, не відповідає дійсності, а надані докази є неналежними та недопустимими доказами наявності об`єкта самовільного будівництва.

Крім того, 04.11.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 про визнання договору дарування грошей недійсним. В обгрунтування якої покликається на те, що за час сумісного життя у шлюбі сторонами набуто наступне майно:

- збудовано житловий будинок, що складається з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 101,3 м.кв., житлова площа будинку становить 61 м.кв., будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на вказаний булдинок належить ОСОБА_6 згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ;

- земельна ділянка кадастровий номер :01:007:0368 площею 0,0326 га, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с.Зимна Вода, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Письмова форма з нотаріальним посвідченням необхідна для договору дарування нерухомої речі й валютних цінностей на суму, що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Договір дарування грошових коштів був нотарільно посвідчений 06.09.2021. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було відомо про існування справи за позовом ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Це підтверджується наявним у даній справі зустрічного позову ОСОБА_6 від 05.03.2020, в якій вказано, що до ОСОБА_4 скеровано запити про надання доказу, а саме договру дарування грошей, який не зберігся у ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_2 могла передбачити для себе негативні рішення у випадку ухвалення рішення на користь ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за останнім права власності на 1/2 частину земельної ділянки та будинку. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оспорюваний договір дарування грошей не направлений на реальне настання правових наслідків для ОСОБА_6 , а спрямований на позбавлення ОСОБА_3 законних майнових прав на об`єкт спільної сумісної власності подружжя.

14.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що ОСОБА_3 нічого не було відомо про факт передачі коштів в дар колишній дружині від батька, оскільки такого факту не існувало, як і факту існування зведеного на ділянці будинку. Крім того при укладенні договорів про відчуження спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального посвідчення, має бути письмова згода другого з подружжя. Відсутність згоди ОСОБА_7 на дарування своєї частки коштів від реалізації квартири, що була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, додатково підтверджує те, що ОСОБА_4 з ОСОБА_2 поспіхом оформляли такі договори з метою позбавлення ОСОБА_3 частки в спільному майні подружжя.

Позиція позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 : 22.12.2021 до суду надійшов відзив, у якому зазначається, що на виконання оспорюваного договору дарування від 10.08.2017 фактично були передані кошти, що підтверджується письмовим документом договором дарування від 10.08.2017, укладеним в простій письмовій формі та вчиненим при свідку, то такий договір не може бути визнаний фіктивним. Шлюбні відносини між нею та відповідачем ОСОБА_3 фактично припинилися ще у 2012 році. Окремого житла у них не було, вони проживали в гуртожитку по АДРЕСА_2 , з 2015 року вона з дітьми проживала у квартирі, яка належала її батькові. З метою покращення житлових умов, батьки допомогли підшукати відповідний спарений житловий будинок біля Львова в Зимна Вода, де вона б могла проживати з дітьми. 10.08.2017 її батько продав належну йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , виручені кошти та деякі свої збереження на загальну суму 787000,00 грн. подарував їй для купівлі земельної ділянки та житлового будинку в с.Зимна Вода. Факт передачі грошових коштів в дар відбувася відразу після їх отримання від покупця квартири ОСОБА_8 та у її присутності, що вони зафіксували простим письмовим договором дарування. У цей жень 10.08.2017 після отримання коштів від батька вона придбала присадибну земельну ділянку, площею 0,0326 га в с.Зимна Вода. При цьому на момент продажу ОСОБА_5 земельної ділянки, спірний будинок вже був споруджений та завершений будівництвом. На час передачі грошових коштів в дар 10.08.2017 між нею та ОСОБА_3 жодних спорів не було, він добре знав, що спірний житловий будинок придбавається нею за подаровані батьком кошти, тому на вказаний будинок ніколи не претендував. Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття, а не з часу нотаріального посвідчення договору, як зазначено у зустрічному позові. 10.08.2017 вона прийняла гроші у дар та з цього часу у неї виникло право власності на них. Факт домовленості сторін договору дарування щодо усіх істотних умов договору і факт повного виконання умов догвоору дарування підтверджується договором дарування від 10.08.2017, укладеним в присутності свідка, підпис якого також міститься в договорі. Можливість нотаріального посвідчення договору дарування, який відбувся 10.08.2017, сторонами не втрачена, оскільки обидві сторони живі та факт укладення такого договору визнають, сторони нотаріально посвідчили такий договір 06.09.2021. Укладення між сторонами нотаріально посвідченого договору дарування грошових коштів з умовою, що передача дарунка відбулася до підписання такого договору, не суперечить вимогам чинного законодавства та законність такого передбачена ст. 631 ЦК України.

Позиція ОСОБА_4 - третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом: 22.12.2021 до суду надійшли пояснення ОСОБА_4 у яких зазначається, що зустрічний позов він заперечує. З 2008 року він є настоятелем Храму Введення в храм Пресвятої Богородиці с.Переволочна Буського району Львівської області, де фактично проживає з дружиною. У 2014 році вони з дружиною придбали у забудовника ДП Інтеграл-Буд однокімнатну квартиру площею 41,1 кв.м. по АДРЕСА_3 , яку оформили на нього. Дану квартиру вони фактично купували для проживання доньки ОСОБА_2 . У 2015 році вона переїхала туди проживати з дітьми, де проживала біля 2 років. Оскільки місця було мало для 3 дітей, вони порадились та вирішили продати квартиру, щоб покращити житлові умови доньки. В с.Зимна Вода, де мешкає молодша донька, вони знайшли спарений котедж на два входи, який вже був збудований та оздоблений, залишилося зробити деякі внутрішні роботи. 10.08.2017 він продав свою квартиру по АДРЕСА_5 , а отримані кошти подарував доньці ОСОБА_2 , доклавши ще заощаджень до суми, за яку було домомлено купити будинок в с.Зимна Вода. В цей же день 10.08.2017 донька купила земельну ділянку в АДРЕСА_1 , на якій вже був споруджений спарений котедж. Даруючи кошти доньці, він навідріз відмовився оформляти такий договір нотаріально, тому оформили такий лише простим письмовим документом написаним від руки. Свідком дарування також була покупець його квартири, яка бачила, що всі кошти, які він отримав від неї за квартиру, відразу ж подарував доньці ОСОБА_2 . Згодом таке дарування вони посвідчили нотаріально, як того вимагає закон, але чітко вказали, що кошти обдарованому були передані 10.08.2017, як було насправді. Про те, що будинок купується за подаровані ним кошти, зять ОСОБА_3 добре знав, проти цього не заперечував, сімейні стосунки з ОСОБА_9 на той час в них вже були зіпсовані, сім`я розпалася, вони проживали окремо.

Позивач та її представники в суді первісний позов підтримали, у задоволенні зустрічного просили відмовити з підстав, викладених у позовній заяві, відзиві на зустрічну позовну заяву про визнання договору дарування грошей недійсним.

Відповідач та його представник в судове засідання 06.02.2023 не з`явилися, представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з залученням її до розгляду справи на 10.00 год. Як вбачається, розгляд даної справи у Пустомитівському районному суді Львівської області призначено на 11 год. 30 хв., що не виключало можлості прибути в судове засідання. Крім того, представник відповідача неодноразово подавала клопотання про відкладення судового засідання, зокрема, 19.09.2022, 17.10.2022, внаслідок чого судовий розгляд справи було подовжено.

Стороною відповідача надано відзив на первісний позов, подано зустрічний позов про визнання договору дарування грошей недійсним, відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у яких викладена позиція сторони у даній справі та відповідач дав пояснення в ході розгляду справи судом; у первісному позові просив відмовити, зустрічний задоволити, з підстав, викладених у поданих процесуальних документах.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 подав пояснення та був допитаний як свідок у даній справі. В судове засідання 06.02.2023 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Л.О. в судове засідання не з`явилася, пояснень на зустрічну позовну заяву до суду не надана, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

09.09.2021 запит про доступ до персональних даних; 09.09.2021 ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 21.10.2021 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 21.10.2021 ухвала про відкладення підготовчого судового засідання; 04.11.2021 відзив на позовну заяву про визнання права особистої приватної власності; 04.11.2021 зустрічна позовна заява ОСОБА_3 про визнання договору дарування грошей недійсним; 02.12.2021 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 02.12.2021 заява про виклик свідків; 02.12.2021 протокольна ухвала про прийняття зустрічного позову; 02.12.2021 протокольна ухвала про відмову у задоволенні клопотання про об`єднання справ; 22.12.2021 пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом, ОСОБА_4 ; 22.12.2021 відзив позивача на зустрічну позовну заяву; 14.01.2022 відповідь відповідача на відзив на зустрічну позовну заяву; 27.01.2022 протокольна ухвала про виклик свідків; 01.02.2022 заперечення відповідача на пояснення ОСОБА_4 ; 23.02.2022 клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 23.02.2022 клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи; 24.02.2022 ухвала про відкладення розгляду справи; 30.03.2022 клопотання представника відповідача про відкладення справи; 31.03.2022 клопотання позивача про долучення доказів; 19.05.2022 протокольна ухвала про долучення доказів; 19.05.2022 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 19.09.2022 клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання; 19.09.2022 ухвала про відкладення розгляду справи; 17.10.2022 клопотання представника відповідача про відкладеннярозгляду справи; 17.10.2022 ухвала про відкладення розгляду справи; 06.02.2023 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 (до розірвання шлюбу ОСОБА_10 ) та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2007, який було розірвано рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.09.2019.

Під час перебування у шлюбі позивачкою згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2017, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегерою Н.Б., та зареєстрованого в реєстрі за №2173 було придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0326 га, кадастровий номер :01:007:0368, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с.Зимна Вода.

Крім того, на придбаній земельній ділянці було споруджено житловий будинок (спарений котедж) загальною площею 101,3 км.м, житловою 61 кв.м., який не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Як зазначила позивач кошти для придбання земельної ділянки та житлового будинку вона отримала в дар від батька.

Як вбачається з матеріалів справи 10.08.2017 ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_8 (покупець) уклали договір згідно якого продавець передав у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.08.2017, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Серафин Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1187.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка третя особа ОСОБА_4 , якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, показав, що 10.08.2017 він, за згоди дружини, продав належну йому квартиру по АДРЕСА_5 . Вони з дружиною домовилися, що виручені від продажу квартири кошти подарують доньці ОСОБА_2 для придбання житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться в с.Зимна Вода, оскільки вона з трьома дітьми потребувала покращення житлових умов та не могла надалі проживати в однокімнатній квартирі. Гроші у розмірі 787000 грн., що складали кошти, вилучені за продаж квартири та деякі його заощадження, він передав особисто доньці, а не її сім`ї, бо бачив, що у сім`ї були негаразди. Договір дарування коштів вони нотаріально не оформляли, а лише уклали в письмовій формі, бо поспішали придбати будинок у с.Зимна Вода. Відповідач був присутній при купівлі будинку та земельної ділянки.

Допитана в судовому засідання як свідок ОСОБА_8 показала, що хотіла купити квартиру. Всі контакти з приводу придбання квартири були з ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_4 , вона дала завдаток, а потім було укладено договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_5 . Гроші вона передала ОСОБА_4 батьку ОСОБА_11 готівкою. Вони сказали, що будуть купляти будинок і в нотаріуса батько передав ОСОБА_11 гроші на придбання будинку, написавши договір дарування коштів у її присутності. Чи був присутній відповідач у нотаріальній конторі, вона не пригадує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що позивача та відповідача знає як сусідів. Він є сусідом по будинку, проживає в цьому ж спареному котеджі, який побудований на початку 2017 року. ОСОБА_2 купила котедж, а потім оформила документи на право власності на будинок, який доробляли та оформили документи. Він теж купив вже готовий будинок, в якому було світло, вода. Придбали згідно договору спочатку земельну ділянку, на якій вже був будинок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що є сусідом ОСОБА_2 в с.Зимна Вода, проживає через дорогу. 4-5 років тому почалося будівництво даного будинку, який є спареним котеджем. Будинок продавався з повним нульовим циклом. В будинку проживали позивачка, відповідач та діти, там часто бував ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2017 ОСОБА_5 продавець земельної ділянки, зобов`язувалась виготовити технічну документацію на будинковолодіння по АДРЕСА_6 , яке було продано ОСОБА_9 та розташоване на земельній ділянці, придбаній 10.08.2017 ОСОБА_9 .

Згідно Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, від 07.11.2017 №ЛВ 08, будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 101,3 м.кв., житлова площа 61,0 м.кв, нежитлова площа 40,3 м.кв. вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації. У даній декларації повідомлено, що замовником є ОСОБА_9 , дата подання повідомлення 29.08.2017.

Таким чином, судом встановлено, що на момент укладення 10.08.2017 нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0326 га, кадастровий номер :01:007:0368, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с.Зимна Вода, на такій було споруджено житловий будинок.

Покликання сторони відповідача на відсутність будинку на придбаній 10.08.2017 позивачкою земельній ділянці спростовуються показаннями свідків та іншими матеріалами справи.

За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Згідно із постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що кошти від продажу квартири по АДРЕСА_5 в сумі 608600,00 грн., а також частина заощаджень третьої особи ОСОБА_4 в загальному розмірі 787000,00 грн. в один день - 10.08.2017 відбулися продаж квартири, укладено договір дарування та купівлі-продажу, були скеровані на придбання земельної ділянки та котеджу (незавершеного будинку).

Ні позивачка, ні відповідач не представили суду доказів, що вони заощадили під час шлюбу вказані кошти в розмірі 787000,00 грн. та скерували такі на придбання згаданого вище майна.

А тому суд приходить до переконання, що викладені позивачкою обставини відповідають дійсності та кошти на придбання земельної ділянки та котеджу в розмірі 787000 грн. вона отримала в дар від батька 10.08.2017.

Як зазначається у рішенні Франківського районного суду м.Львова від 09.09.2019 року про розірвання шлюбу, ОСОБА_3 позивач у справі, зазначив, що сімейне і подружнє життя припинилося з 2012 року, спроби поновити сімейні стосунки виявилися марними, вважає, що сім`я розпалася остаточно.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому факт припинення сімейних відносин у 2012 році має преюдиційну силу.

Відповідачем не представлено жодного доказу, що спірне майно придбано за спільні кошти. Також не надано жодного доказу, яким чином і як він за три місяці побудував спірний будинок.

А тому покликання сторони відповідача на придбання позивачкою 10.08.2017 лише земельної ділянки спростовується доказами, наданими стороною позивачки та показаннями свідків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок загальною площею 101,3 км.м, житловою 61 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, кадастровий номер :01:007:0368, площею 0,0326 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є особистою приватною власністю позивачки ОСОБА_2 .

Щодо вимог, викладених у зустрічній позовній заяві про визнання договору дарування грошей від 06.09.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О. недійсним, то суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, 10.08.2017 батько позивачки передав їй в дар кошти а розмірі 787000 грн., про що укладено договір в простій письмовій формі.

Згідно з ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» національна валюта (гривня) відноситься до валютних цінностей.

Отже враховуючи, що 787000,00 грн. є сумою, що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то договір дарування зазначеної суми підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 4 ст. 203 ЦК України визначено, що однією з загальних вимог, додержання якої є необхідної для чинності правочину, є вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Як зазначила позивач та третя особа у зустрічному позові ОСОБА_4 , 06.09.2021 було укладено договір дарування грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О, зареєстровано в реєстрі за №480, згідно якого ОСОБА_4 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 787000 грн., а обдарована ОСОБА_2 прийняла вказаний дарунок. Передача грошей на момент підписання договору вже здійснена, оскільки дарувальник передав, а обдарована прийняла дарунок 10.08.2017.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц зазначається, що для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний.

Покликання сторони відповідача (позивача у зустрічному позові) на фіктивність договору дарування грошових коштів (укладення договору «про людське око» без направлення на реальне настання правових наслідків) не відповідає дійсності, оскільки допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила, що кошти були передані ОСОБА_2 , а також допитаний як свідок ОСОБА_4 показав, що дійсно подарував гроші доньці 10.08.2017 для купівлі будинку та земельної ділянки.

Крім того у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №916/667/18 вказується, що ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому. Водночас відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір.

Таким чином суд приходить до переконання про необґрунтованість зустрічних позовних вимог про визання договору дарування грошей від 06.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О. недійсним.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 202, 215, 220, 717, 718, 719 ЦК України, ст. 57 СК України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на нерухоме майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 101,3 км.м, житловою 61 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:007:0368, площею 0,0326 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Людмила Олександрівна про визнання договору дарування грошей недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 7864,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_7 .

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог у зустрічному позові: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ростова Людмила Олександрівна, адреса здійснення діяльності 79011, м.Львів, вул. Стрийська, 36, офіс 2

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2023.

СуддяД. А. Кукса