Справа № 441/2433/21 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/1627/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Салати Я.І.

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , представника Комарнівської міської ради Каралюс В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що під час розгляду іншої цивільної справи в суді їм стало відомо про рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року «Про затвердження акту комісії від 13 травня 2021 року щодо відновлення проїзду до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 ».

Вказує. що в основу цього рішення про відновлення нібито раніше існуючого проїзду покладено акт комісії від 13 травня 2021 року, який був складений за візуальним оглядом земельних ділянок, викопіюванням із схеми с. Березець 1957 року, планом топографічного знімання території та свідчень свідків. Комісія рекомендувала відновити проїзд шириною 2.5 м до будинку ОСОБА_3 між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , вищеперерахованим особам замовити і розробити документацію із землеустрою на свої ділянки з врахуванням залишеного проїзду шириною 2.5 м для їх спільного використання, виконавцям робіт із землеустрою по розробці документації на земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити між ними проїзд шириною 2.5 м та віднести земельну ділянку під проїздом до земель загального користування.

На думку позивача, жодних доказів існування спірного проїзду між господарством позивача та ОСОБА_6 немає, візуальний огляд існуючих земельних ділянок та розміщення сітки по старих межах між сусідами виключають існування проїзду до будинку ОСОБА_3 , посилання в рішенні про наявність викопіювання зі схеми генплану с. Березець станом на 1957 рік, де ніби то відображено проїзд до ділянки ОСОБА_3 , є надуманим та безпідставним, свідчення сусідів як доказ братися не можуть, оскільки вищевказаний проїзд ніде не відображений в схемі села 1957 року та в топографічному зніманні території. З викопіювання опорного генплану с. Березець, представленого КП «Городоцьке архітектурно-планувальне бюро» ніде не відображено наявність спірного проїзду.

Також зазначав, що Комарнівська міська рада Львівського району Львівської області не вправі була без належного підтвердження проїзду між земельними ділянками ОСОБА_6 і позивача в генплані с. Березець, викопіюванні-схемі с. Березець колгоспу імені Калініна, складеного за матеріалами аерофотознімання 1957, та підтвердження його існування в плані забудови садиби ОСОБА_1 приймати рішення щодо відновлення проїзду до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , якого раніше взагалі не існувало. Третя особа користувалася заїздом до свого господарства з другої сторони земельної ділянки ОСОБА_6 , який відображено на схемі станом на 1957 рік, опорному плані, топографічному змінанні території і який веде до будинку ОСОБА_3 .. Вказаний проїзд третя особа закрила самовільно. Вважав таке рішення міської ради виготовленим на замовлення ОСОБА_3 вже під час розгляду справи в суді, оскільки попередник Новосільська сільська рада не приймала жодних рішень про підтвердження наявності проїзду шириною 2.5 м чи його створення.

Просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року "Про затвердження акту комісії від 13 травня 2021 року щодо відновлення проїзду до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 ".

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року відмовлено.

Вищезгадане рішення суду в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду про відновлення нібито існуючого заїзду до будинку ОСОБА_3 з посиланням на покази допитаних в судовому засіданні свідків є помилковим, оскільки земельна, ділянка якою користується ОСОБА_1 , проходить по сітчатій межі шириною 3,81 м. є гранично обмеженим лише для заїзду самого позивача.

Вказує, що з викопіювання опорного плану КП Городоцького архітектурно-планувального бюро вбачається, що між будинками ОСОБА_8 і ОСОБА_6 відсутній в наявності спільний проїзд шириною 2.5 метри.

Також зазначає, що ділянки ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на викопіювання з опорного плану позначені стрілками з позначенням їх граничних територій.

Створення нового заїзду шириною 2,5 метри взамін нібито раніше існуючого унеможливлює його влаштування, оскільки суттєвою перешкодою є електричні опори для проведення електроживлення, що відображено на долучених до справи фотосвітлинах, а також унеможливлює заїзд до будинковолодіння ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ОСОБА_3 на даний час не проживає в успадкованому будинку, а проживає у м.Львові та користується будинком своїх батьків ОСОБА_9 та боковий заїзд до свого будинку може облатувати шляхом відкриття раніше існуючого заїзду зі сторони будинковолодіння своєї родини - Цекот

На думку скаржника, стихійно утворений прохід до колодязя будинковолодіння ОСОБА_3 не може служити підставою законності існування та користування проїзду шириною 2,5 метри для спільного користування.

Вказує, що влаштування заїзду 2,5 м. між будинками ОСОБА_10 та ОСОБА_6 унеможливлює заїзд грузового і легкового транспорту до будинку ОСОБА_1 , що відображено на фотосвітлині на якій відображено сітчату огорожу, заїзд до будинку ОСОБА_1 і розміщення самого будинку.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , представника Комарнівської міської ради Каралюс В.М. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.10). Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР від 27 липня 1964р. видане на імя ОСОБА_8 , земельна ділянка під забудову 0.10 га (а.с.9). Правовстановлюючі документи на земельну ділянку для обслуговування будинку, яка знаходиться під будинком ОСОБА_1 , у позивача відсутні.

Рішенням Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 602 від 02 липня 2021 року «Про затвердження акту комісії від 13 травня 2021р. щодо відновлення проїзду до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 » вирішено затвердити Акт комісії від 13 травня 2021р. щодо відновлення проїзду до житлового будинку на АДРЕСА_1 шириною 2.5 м між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до попереднього стану, виконавцям робіт із землеустрою згідно з законом при розробці документації із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити між ними проїзд шириною 2.5 м. та віднести земельну ділянку під проїздом до земель загального користування, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 подавати на затвердження до міської ради документацію із землеустрою на свої земельні ділянки із врахуванням п.2 рішення.

При цьому міська рада при прийнятті вказаного рішення керувалася ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12, 122, 158-161 Земельного кодексу України та врахувала пропозиції комісії з земельних відносин, природокористування, екологічних питань, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою (а.с.11).

Актом від 13 травня 2021 року комісії з представників Комарнівської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 успадкувала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 , проїзд до якого був забезпечений між будинками ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які встановили огорожу між будинками, розділивши між собою проїзд до ділянки ОСОБА_3 ..

На даний час, кожен з сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають окремі заїзди до своїх житлових будинків, а проїзд до будинку ОСОБА_3 ними перекритий.

Беручи до уваги візуальний огляд земельних ділянок, додані до заяви ОСОБА_3 документи викопіювання зі схеми с. Березець 1957 року, план топографічного знімання, свідчення сусідів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про наявність до 2018 року проїзду до будинку ОСОБА_3 між будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , комісія пропонувала відновити проїзд до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 шириною 2.5 м між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 замовляти розроблення документації із землеустрою на свої земельні ділянки із врахуванням залишеного проїзду шириною 2.5 м для їх спільного використання, виконавцям робіт із землеустрою при розробці документацій із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити між ними проїзд шириною 2.5 м та віднести земельну ділянку під проїздом до земель загального користування (а.с.12).

Як вбачається із викопіювання із генерального плану с. Березець Львівського району Львівської області, земельна ділянка із будинком ОСОБА_3 знаходиться за земельною ділянкою і будинком ОСОБА_6 (а.с.16). Даний факт підтверджується також викопіюванням зі схеми с. Березець колгоспу ім. Калініна 1957 року (а.с.18).

Частиною 1 ст.15, ст.16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цього, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ст.13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно із статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства (стаття 96 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до пункту 15.3.1 ДБН Б2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» під час проектування проїздів і пішохідних маршрутів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних автомобілів до житлових і громадських будинків. Для пожежних автомобілів слід передбачати проїзди завширшки не менше ніж 3,5 метра, які повинні бути розраховані на відповідні навантаження від пожежного автомобіля.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, де в п.п. «а», «д», «й» визначено, що до повноважень таких органів належить розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою та вирішення земельних спорів.

Згідно підп.5 п. «б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Пунктом 34 ч.1 ст.26 цього ж Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

ОСОБА_1 у вересні 2018 року самовільно встановив огорожу біля свого житлового будинку по АДРЕСА_2 при цьому захопив проїзд (землі загального користування) внаслідок чого позбавив доїзду до житлових будинків ОСОБА_3 і ОСОБА_6 .

Даний факт зафіксований Актом постійної земельної комісії з функціями по благоустрою Новосільської сільської ради від 21.09.2018 року, правонаступником якої є Комарнівська міська рада Львівського району Львівської області.

Згідно пп.5 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Пунктом 34 ч. 1 ст.26 цього ж Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачаться, що Новосільська сільська рада, правонаступником якої є Комарнівська міська рада, не затвердила ОСОБА_1 . Технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та передачу її у власність, оскільки він у межі земельної ділянки включив проїзд загального користування.

Акт земельної комісії Комарнівської міської ради від 13 травня 2021 року не створив новий заїзд, а саме відновив уже існуючий, який був захоплений позивачем. При цьому міська рада при затвердженні цього акту брала до уваги якраз генеральний план села Березець та план топографічного знімання території.

За вказаних обставин, Комарнівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, як адміністративний орган, у межах своїх повноважень, належним чином обґрунтувавши свої висновки, прийняла законне та обґрунтоване рішення №602 від 02 липня 2021 року при вирішенні земельного спору, який виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , а саме про затвердження акту земельної комісії від 13 травня 2021 року

Встановлено, що в суді першої інстанції всі свідки фактично підтвердили, що проїзд/заїзд до господарства ОСОБА_3 між господарствами ОСОБА_1 і ОСОБА_6 існував, ним користувалися як фізичні особи, так і заїжджав транспорт, а відтак колегія суддів вважає обґрунтованими висновки органу місцевого самоврядування щодо необхідності врахування такого заїзду при приватизації як ОСОБА_1 , так і іншими сусідами, своїх присадибних земельних ділянок.

Також встановлено, що весь спір щодо проїзду або заїзду до будинку ОСОБА_3 виник через те, що будинок ОСОБА_1 побудований у невідповідності з документами, які надавали право на таке будівництво.

Так, підставою для будівництва було рішення виконкому Городоцької районної Ради депутатів трудящих №404 від 17 серпня 1963 року згідно якого громадянину ОСОБА_8 було дозволено будівництво житлового будинку на ділянці старого користування. Натомість будинок був побудований на ділянці нового користування та ще і з порушеннями в частині місця розташування на земельній ділянці, а саме згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах від 27 липня 1964 року будинок мав бути розміщений на відстані 10 метрів від існуючого будинку, якій на даний час належить гр. ОСОБА_15 реальності будинок був збудований на відстані 7,7 м.

Вказаний факт підтверджується Планом топографічного знімання території с.Березень від 2020 року. Таким чином був звужений проїзд між будинками родини ОСОБА_16 та родини ОСОБА_17 і таке звуження відбулося саме через дії родини ОСОБА_16 .

З матеріалів справи встановлено, що визначення площі та конфігурації земельної ділянки, яку планує приватизувати позивач відбулося ним самостійно без врахування попередніх рішень органів місцевого самоврядування та жодних погоджень з суміжними фактичними землекористувачами. Без жодних правових підстав площа земельної ділянки збільшена позивачем до 0,1791 га., хоча виділялася земельна ділянка площею 0.10 га. В результаті такого самостійного збільшення існуючий заїзд між будинками перейде у власність позивача.

В той же час, факт існування заїзду підтверджений зібраними у суді першої інстанції доказами, а саме показами свідків, які зазначили, що заїзд існував завжди, ним користувалися всі сусіди, заїзд використовувався не лише для пішого проходу людей, а для заїзду спочатку гужового транспорту, а пізніше і легкових та вантажних автомобілів. Участь в облаштуванні твердого покриття заїзду приймали всі сусіди, ширина проїзду дозволяла використовувати його для проїзду вантажних автомобілів.

Крім цього, факт існування проїзду та його ліквідації підтверджується актом постійної комісії Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 21 вересня 2018 року.

Рішення Комарнівської міської ради № 602 від 02 липня 2021 року жодним чином не порушує права позивача, оскільки на день прийняття такого рішення земельна ділянка , на якій розташований проїзд не перебуває у його власності та належить до земель загального користування.

Незважаючи на те, що звуження відстані між будинком позивача та будинком ОСОБА_6 сталося через дії родини ОСОБА_1 , з метою врегулювання спору та облаштування проїзду до будинку відповідачки, сусідній фактичний землекористувач ОСОБА_6 погодилася віддати частину земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. Вказане підтверджується актом постійної земельної комісії Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 21 червня 2019 року.

В свою чергу ОСОБА_1 самовільно загородив існуючий проїзд, внаслідок чого ОСОБА_3 була змушена звернутися з позовом до Городоцького районного суду Львівської області про усунення перешкод в користуванні проїздом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_3 обмежена у доступі до свого господарства і можливості іншого проїзду до свого господарства у неї немає, а також те, що правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку у позивача відсутні та дійшов обґрунтованого висновку, що орган місцевого самоврядування, як адміністративний орган, у межах своїх повноважень, належним чином обґрунтувавши свої висновки, прийняв законне та обґрунтоване рішення на вирішення земельного спору, який виник між ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме про затвердження акту земельної комісії від 13 травня 2021 року.

Додана в суді апеляційної інстанції копія Держаного акту на право приватної власності ОСОБА_18 на земельну ділянку площею 0,6175 га від 26 грудня 2001 року не спростовує висновків суду першої інстанції про порушення прав ОСОБА_3 на користування спірним проїздом до її житлового будинку.

Також відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Гуліна Ю.О. про закриття апеляційного провадження.

На момент підписання та подання апеляційної скарги адвокат Дунас Т.М. був наділений повноваженнями вчиняти дії від імені ОСОБА_1 , про що останній підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.