РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3227/22

провадження у справі № 2/0285/24/23

15 лютого 2023 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач 1 ОСОБА_3 ,

відповідач 2 Стриївська сільська рада Звягельського району Житомирської області, представник Процюк Юрій Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою: визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації та запису про право власності,

встановив:

25.07.2022 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, у якій просила:

визнати незаконним та скасувати рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250;

визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,6311 га за кадастровим номером :06:001:0250 та запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 31938962 від 05.06.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240).

В обґрунтування позову вказала, що вона після смерті ОСОБА_4 отримала у власність у порядку спадкування за законом житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та земельну ділянку біля цього будинку площею 0,60 га, яка була передана у приватну власність спадкодавцю у 1995 році. Земельними ділянками та житловим будинком вона, як спадкоємець ОСОБА_4 , користується з 1997 року. Однак, її сусід ОСОБА_3 розмістив межові знаки на земельній ділянці біля будинку. Згодом вона дізналася, що частина успадкованої нею землі була передана ОСОБА_3 у власність у порядку безкоштовної приватизації. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2021 року у справі № 285/2109/21 визнано за нею у порядку спадкування право на завершення приватизації земельних ділянок згідно рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14, правонаступником якої на даний час є Стриївська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області. Після вступу рішення у законну силу вона звернулася до КП Новоград-Волинське міське земельно-кадастрове бюро для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування успадкованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, державним кадастровим реєстратором їй відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки у зв`язку із знаходженням в межах земельної ділянки інших земельних ділянок або їх частин, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0030, площа співпадіння 1.1601 %, та земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250, площа співпадіння 41.7086 %. З метою захисту своїх спадкових прав вона звернулася до суду з даним позовом.

29.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій.

08.09.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті, визначено резервну дату судового засідання.

Розгляд справи відкладався з різних підстав.

15.02.2023 року у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити, з підстав викладених у змісті позовної заяви. Відповідач 2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволення. Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилається як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.09.2020 року позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю ОСОБА_4 , яка складається з житлового будинку та надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

За життя ОСОБА_4 , рішенням Киківської сільської ради Народних депутатів Новоград-Волинського району Житомирської області від 01.02.1995 року, передано у приватну власність земельні ділянки у розмірах, згідно додатку № 1. Так, відповідно до Додатку № 1 до рішення, ОСОБА_4 передано земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства на території с. Немильня Новоград-Волинського району Житомирської області, загальною площею 0,60 га, у тому числі по вгіддях: 0,51 га ріллі, 0,07 га садів, 0,01 га інші та 0,01 га під буд., що слідує із архівного витягу від 06.09.2022 року (а.с.51,52).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2021 року у справі № 285/2109/21 визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право на завершення приватизації земельних ділянок згідно рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 (а.с.12-13).

Після вступу рішення у законну силу у 2021 році ОСОБА_1 звернулася до КП Новоград-Волинське міське земельно-кадастрове бюро для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування успадкованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

23.12.2021 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у результаті розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до державного реєстру земельного кадастру з тих підстав, що електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа.

Так, у висновку щодо перевірки електронного документа встановлено, що підставою для відмови внесення відомостей до державного реєстру земельного кадастру є знаходженням в межах земельної ділянки інших земельних ділянок або їх частин, а саме: перетин ділянок з ділянкою :06:001:0030, площа співпадіння 1.1601 %, та перетин ділянок з ділянкою :06:001:0250, площа співпадіння 41.7086 % (а.с.16-18).

Також встановлено, що рішенням Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 31.05.2018 року відповідачу 2 ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,6400 га, для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Немильня, в тому числі, із земель комунальної власності, земель не наданих у власність або постійне користування, в межах населених пунктах Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.14).

Рішенням Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6311 га, яка передається у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :06:001:0250, в с. Немильня на території Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.15).

На момент розгляду справи правонаступником Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області є Стриївська сільська рада Звягельского району Житомирської області.

Також, з 01.01.2023 року Новоград-Волинський район Житомирської області перейменовано на Звягельський район Житомирської області.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 та 186-1 ЗК України.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з положеннями частин четвертої, п`ятої, шостої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до абзацу першого пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зазначено, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду (власність) в майбутньому.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 Земельного кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України.

Згідно положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі закону № 139V від 14 вересня 2006 року) є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, отримання рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. Такий дозвіл лише дає право спадкоємцю на завершення приватизації та оформлення своїх майнових прав відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 земельні ділянки загальною площею 0,60 га по АДРЕСА_1 не належали останній.

Так, вирішуючи спір у даній справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, які саме спадкові права на земельну ділянку вона мала (володіння, користування, розпорядження) на час прийняття оспорюваного рішення, а саме: рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250, оскільки рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2021 року у справі № 285/2109/21 за позивачем ОСОБА_1 визнано у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 лише право на завершення приватизації земельних ділянок згідно рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14.

При цьому, згідно архівного витягу з рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 ОСОБА_4 передані земельні ділянки у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства на території с. Немильня, без визначення їх місяця розташування, а саме по АДРЕСА_1 , на що вказує позивач.

Тому, суд не бере до уваги поданий позивачем доказ, а саме: витяг з рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14, який знаходиться на аркуші справи 10, оскільки він не відповідає архівному витягу Додатку № 1 до рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14, який знаходиться на аркуші справи 51.

Крім того, судом не встановлено порушень при передачі у приватну власність відповідачу 2 ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250, оскільки остання на момент передачі перебувала у власності відповідача 1 Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Також, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 набула право на завершення приватизації земельних ділянок згідно рішення Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14, відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2021 року у справі № 285/2109/21, вже після передачі відповідачу 2 ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність.

При цьому, позивач ОСОБА_1 не позбавлена права реалізувати свої спадкові права за рахунок земель Стрієвської сільської ради Звягельського району Житомирської області, яка є правонаступником Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, згідно рішення останньої від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14.

Так, виходячи з того, що відповідно до положень статті 5 ЦПК України та статей 15,16 ЦК України суд може захистити лише ті права особи, які їй належали і які було порушено відповідачами, суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки судом не встановлено, що права позивача порушені рішенням Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 30.05.2019 року за № VІІ/2019/25-14 про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250.

Також, не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, оскільки останні є похідними від основної вимоги про скасування рішення міської ради, зокрема: про визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0250 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,6311 га за кадастровим номером :06:001:0250, запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 31938962 від 05.06.2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240).

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у силу ч. 141 ЦПК України, судовий збір у справі з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою: визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації та запису про право власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 ) ,

відповідач 1 ОСОБА_3 ( РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_3 ),

відповідач 2 Стриївська сільська рада Житомирської області ( , місцезнаходження - вул. Садова, 4, с. Стриєва, Звягельський район, Житомирська область).

Дата складення повного судового рішення 24.02.2023 року.

Суддя А.В.Михайловська