Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/381/22
Провадження № 2/553/907/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.02.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу САЗОНОВА Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області КУДРЯШОВ Дмитро Вячеславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що працює тренером з фізичної підготовки у ТОФ Футбольний клуб "Металіст", 17.01.2022 року роботодавець повідомив про надходження постанови приватного виконавця ВОХО Кудряшова Д.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.01.2022 року. 18.01.2022 року приватний виконавець ВОХО Кудряшов Д.В. згідно заяви надав для ознайомлення матеріали виконавчого провадження № 67926886 та доступ до них в мережі Інтернет. Ознайомившись з виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. від 10.11.2021 року, з яких дізналася, що ТОВ "Вердикт Капітал" є правонаступником усіх прав та обов`язків згідно договору факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020 року, укладеного з ТОВ "Фінансова Компанія "Флексіє", яка в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків згідно договору факторингу № 2 від 21.12.2020 року від АТ "Альфа-Банк", який уклав з нею кредитний договір № 500995327 від 09.09.2016 року, у зв`язку з чим відповідач отримав право вимоги щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року, що складається: з заборгованості за сумою кредиту за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року у розмірі 18632 грн. 64 коп., заборгованості за процентами та комісією за період з 21.12.2020 по 27.10.2021 року у розмірі 18753 грн. 17 коп., загальна заборгованість становить 37885 грн. 81 коп.

Ані відповідач, ані ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс", ані AT "Альфа-Банк" не повідомляли її про зміну кредитора у кредитному договорі, що є порушенням діючого законодавства. Вона не погоджується ні з сумою стягнення, ні з визначеним відповідачем періодом заборгованості з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року. Спірні відносини виникли внаслідок укладання з АТ "Альфа-Банк" начебто кредитного договору № 500995327 від 09.09.2016 року, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу № 21-12/20 від 21 грудня 2020 року є відповідач. Предметом цього кредитного договору є реструктуризація, сума кредиту мінімальна 2000 грн. 00 коп., сума кредиту максимальна 200000 грн. 00 коп., строк кредиту мінімальний 12 місяців, строк кредиту максимальний 84 місяці, орієнтована реальна ставка (річних) Міn строк 43,00%, орієнтована реальна ставка (річних) Мах строк 43,00%, сукупна вартість кредиту Міn строк 2495 грн. 81 коп., сукупна вартість кредиту Мах строк 634993 грн. 00 коп.

Вважає, що виконавчий напис № 16002 від 10.11.2021 року вчинений приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірним є провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості, а тому вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, так як він суперечить вимогам матеріального та процесуального права.

Нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум, нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До оригіналу виконавчого напису № 16002, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. 10.11.2021 року, не підшито ані оригінал кредитного договору, ані засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, підшита тільки Анкета-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" від 09.09.2016 року, тобто не встановлено правових підстав для вчинення виконавчого напису.

При цьому, текст кредитного договору № 500995327 від 09.09.2016 року, яким є Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" від 09.09.2016 року, під час його укладання нотаріусом не посвідчувався.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 16002, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 10.11.2021 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості у розмірі 37385 грн. 81 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 486 грн. 20 коп., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 996 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп., а всього 5492 грн. 60 коп.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.01.2022 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.01.2022 року за заявою ОСОБА_2 в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 16002 від 10.01.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-Капітал" заборгованість в розмірі 37885 грн. 81 коп.

Справа перебувала в провадженні судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, проте по суті не розглянута.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року та востаннє Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Парахіної Є.В. від 26.09.2022 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21.10.2022 року позивач ОСОБА_2 надала заяву про зміну позовних вимог, в якій позивач фактично усунула допущену помилку при зазначені найменування відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-Капітал" замість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст. ст. 87, 88, 89 Закону України "Про нотаріат", Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також вимогами "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, то безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому, Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс 15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кайданнік Д.А. надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що між позивачем і відповідачем є спір, оскільки позивач не згоден ні з сумою стягнення у розмірі 37885 грн. 81 коп., ні з визначеним відповідачем періодом заборгованості з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року, отже заборгованість позивача не є безспірною. Ані відповідач, ані ТОВ "Фінансова компанія "Флексіє, ані АТ "Альфа-Банк" не повідомляли позивача про зміну кредитора у кредитному договорі, що є порушенням діючого законодавства. Третьою особою приватним нотаріусом КНМО Сазоновою О.М. при вчинені виконавчого напису було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, а саме нотаріус не повідомляла боржнику позивачу) про те, що до неї звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису відповідач, тим самим позивач був позбавлений можливості заперечувати проти незаконно нарахованого розміру заборгованості та щодо періоду часу за який вона нарахована. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні", а саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Текст кредитного договору № 500995327 від 09.09.2016 року, яким є Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" від 09.09.2016 року, який долучений позивачем до матеріалів цивільної справи, під час його укладання нотаріусом не посвідчувався. В момент вчинення виконавчого напису №16002 від 10.11.2021 року у третьої особи приватного нотаріуса КНМО Сазонової О.М. були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Треті особи пояснення щодо позову не подали.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16002, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованості, що виникала за Кредитним договором № 500995327 від 09.09.2016 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ "Альфа-Банк" (правонаступник ТОВ "Вердикт Капітал") та ОСОБА_2 за період з 21.12.2020 року по 27.102021 року у розмірі 37385 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за процентами та комісією за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року в сумі 18753 грн. 17 коп., заборгованість за сумою кредиту за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року в сумі 18632 грн. 64 коп., па також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього коштів в загальній сумі 37885 грн. 81 коп. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "Альфа-Банк" за вказаним кредитним договором є ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" на підставі Договору № 2 про відступлення прав вимоги від 21.12.2020 року, яке уступило отримання права та обов`язки ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі Договору № 21-12/20 про відступлення прав вимоги від 21.12.2020 року

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 23.12.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67926886 з примусового виконання виконавчого напису № 16002, виданого 10.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 500995327 від 09.09.2016 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ "Альфа-Банк" (правонаступник ТОВ "Вердикт Капітал") та ОСОБА_2 , за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року в сумі 37385 грн. 81 коп., плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього коштів у озмірі 37885 грн. 81 коп.

Також, 05.01.2022 року приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ТОВ "Футбольний Клуб "Металіст", у розмірі 20 %, що залишилися після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до погашення боргу за виконавчим провадженням в сумі 37885 грн. 81 коп. основної винагороди приватного виконавця в сумі 3188 грн. 58 коп., витрат виконавчого провадження 869 грн. 00 коп., а всього в сумі 42543 грн. 39 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині доповнення Переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

В п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, визначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір між ОСОБА_2 та АТ "Альфа- Банк" від 09.09.2016 року укладений шляхом підписання ОСОБА_2 та представником Банку Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа- Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа- Банк" та не є таким, що посвідчений нотаріально.

Таким чином, вчиняючи 10 червня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23, оскільки не доведено, що вона вчинила виконавчий напис про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, який є нотаріально посвідченим.

Подібний висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Зміст оспорюваного виконавчого напису № 16002 від 10.11.2021 року свідчить про те, що його предметом є заборгованість з тіла кредиту, процентів та комісії, яка утворилась за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року у розмірі 37385 грн. 81 коп., тобто менше ніж за один рік.

Відповідно, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_2 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 10.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16002, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У ч. 1 ст. 88Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем ТОВ "Вердикт Капітал" на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

В ході судового розгляду відповідачем не подано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, в тому числі не надано доказів того, що ТОВ "Вердикт Капітал" є правонаступником АТ "Альфа-Банк", з яким позивачем по справі ОСОБА_2 укладений кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_2 та представником Банку Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа- Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа- Банк" й заборгованість за яким була предметом стягнення на підставі виконавчого напису, доказів набуття права вимоги саме у обсязі сум, які є предметом виконавчого напису, що оскаржується у вказаному провадженні, направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказів надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496 грн. 20 коп., та судового збору за подання позовної заяви в сумі 996 грн. 40 коп.

У позовній заяві позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснював адвокат Кайданнік Д.А., яким на підтвердження повноважень представника надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5344, ордери серії ДН № 082142, серії ДН № 082139, Договір про надання правової допомоги № 2022/01/24 від 24.01.2022 року, укладений між адвокатом Кайданнік Дмитром Анатолійовича та Миндарєвою Мариною Сергіївною.

Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Таким чином, повноваження адвоката Кайданніка Д.А. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.

Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що ОСОБА_3 надавав правову допомогу позивачу ОСОБА_2 на підставі укладеного з ним Договору про надання правової допомоги № 2022/01/24 від 24.01.2022 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п.п. 1.1, 1.2 Договору про надання правової допомоги № 2022/01/24 від 24.01.2022 року адвокат зобов`язується за плату здійснити захист, представництво в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, у судах України, правоохоронних органах тощо або надати інші види правової допомоги Клієнт на умовах і в порядку, шо визначені Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар та виконати інші обов`язки за Договором. Для виконання зобов`язань Адвоката відносно предмету передбаченого п. 1.1 Договору пов`язані з наданням правової допомоги Клієнту у цивільному провадженні, господарському провадженні, адміністративному провадженнях, Адвокат діє в інтересах та від імені Клієнта, а саме: надає консультації з правових питань, складає претензії, заяви (у тому числі позовні заяви), сплачує судовий збір за позовними заявами, скарги (у тому числі апеляційні та касаційні), направляє адвокатські запити для отримати документів, судових ухвал, рішень та інформації необхідної для надання правової допомоги, клопотання, підготовлює письмові пояснення, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву та інші документи пов`язані з представленням Клієнта та його інтересів в усіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, адміністративних установах, правоохоронних органах, страхових компаніях, МТСБУ, Нацкомфінпослуг, в судових установах, з усіма правами, наданими законом позивачу, кредитору, відповідачу, третій особі у тому числі з правом подачі та підпису позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, укладання мирової угоди, одержувати ухвати, постанови та рішення суду, оскаржувати рішення суду, подачі виконавчого листа до виконання, представлення інтересів з питань виконання судових рішень цивільних, апеляційних, касаційних та господарських судів, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з ним виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, заперечувати проти клопотань та користуватись усіма правами, передбаченими законодавством для такого роду уповноважень, без обмеження прав та повноважень на виконання окремих процесуальних дій передбачених ЦПК України. Господарським процесуальним кодексом України. Посвідчувати вірність копій документів.

Відповідно до п.п. 1-3 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року, укладеної від 24.01.2022 року (з урахуванням уточненої її дати згідно п. 1 додаткової угоди від 15.01.2023 року), визначено, що зміст доручення: Адвокат зобов`язується скласти та надати на руки Клієнту для подання до суду заяву про забезпечення позову та позовну заяву до ТОВ "Вердикт Капітал", третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню, представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції. За правову допомогу, вказану в п. 1 цієї додаткової угоди, а також за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ої інстанції по цивільній справі в Комінтернівському районному суді м. Харкова Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 4000 грн. Оплата Клієнтом Адвокату гонорару (винагороди) здійснюється у формі післяплати після отримання на руки Адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання зазначеного вище документа. Гонорар (винагорода) сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 23.02.2022 року, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року, адвокатом повністю виконано умови договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року, а також умови додаткової угоди від 25 лютого 2022 року, а саме: складено та надано на руки Клієнту для подання до суду заяву про забезпечення позову та позовну заяву до ТОВ "Вердикт Капітал", третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню, здійснено представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції. За правову допомогу, а також за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ої інстанції по цивільній справі в Комінтернівському районному суді м. Харкова Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 4000 грн. Правова допомога надана вчасно і якісно, у відповідності до умов договору та додаткової угоди. У Клієнта претензій немає. Цей акт є підставою для оплати вказаної суми Клієнтом у повному обсязі.

Також адвокатом надано суду рахунок на оплату виконаних робіт (додаток до договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року) від 23.02.2022 року, отримувач: адвокат Кайданнік Д.А., платник: ОСОБА_2 , сума: 4000 грн. 00 коп., призначення платежу: оплата правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року, а також додаткової угоди від 25.01.2022 року. Розрахунок проводиться готівковими коштами.

За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу, в якому вказує, що відповідач категорично не погоджується з сумою витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. з огляду на відсутність розумної необхідності таких витрат для даної справи, завищення розміру гонорару з урахуванням складності справи, витраченим адвокатом часом, неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наголошує, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату позивачем правової допомоги, в тому числі документів, які підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 4000 грн. 00 коп. Просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Представник позивача подала заперечення на вищевказане клопотання представника відповідача, наголосивши на обґрунтованості розміру витрат на правову допомогу та положення норми п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Як встановлено в ч. 2 ст. 137 ЦК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді "гонорару успіху", саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату "гонорару успіху" не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Однак вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим? є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наявні у справі документи об`єктивно підтверджують факт надання адвокатом Кайданніком Д.А. правової допомоги позивачу у даній справі, містять документи щодо обсягу правової допомоги, наданої позивачу, та порядку розрахунків (у формі післяплати після отримання на руки Адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання зазначеного вище документа, гонорар (винагорода) сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку).

З наведеного вище, суд вважає, що розмір витрат за надану професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, не є завищеним, а тому не знаходить підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, що мають бути понесені позивачем, а тому приходить до висновку про обґрунтованість вимог про їх стягнення з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 275-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (місцезнаходження м. Київ, Кудрявий узвіз, 5-Б, код ЄДРПОУ - 36799749), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу САЗОНОВА Олена Миколаївна (місцезнаходження АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Харківської області КУДРЯШОВ Дмитро Вячеславович (місцезнаходження м. Харків, вул. Університетська, 33, оф. 7), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 10.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 16002, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості, що виникала за Кредитним договором № 500995327 від 09.09.2016 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ "Альфа-Банк" (правонаступник ТОВ "Вердикт Капітал") та ОСОБА_2 , за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року у розмірі 37385 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за процентами та комісією за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року в сумі 18753 грн. 17 коп., заборгованість за сумою кредиту за період з 21.12.2020 року по 27.10.2021 року в сумі 18632 грн. 64 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього 37885 грн. 81 коп., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1492 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., а всього 5492 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06.02.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна