Ухвала

27 березня 2023 року

м. Київ

справа № 450/4756/13-ц

провадження № 61-4144ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення вартості безпідставно отриманого майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення вартості безпідставно отриманого майна.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 уперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другої статті 393 ЦПК України (заявником не усунуто недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 01 лютого 2022 року).

21 березня 2023 року ОСОБА_1 удруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року. Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску.

Зі спливом річного строку - особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Тож, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року отримано ним 13 грудня 2021 року та в межах тридцяти днів з моменту отримання оскаржуваної постанови апеляційного суду, а саме 29 грудня 2021 року, він уперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року його касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Вказану ухвалу Верховного Суду отримано ним 26 лютого 2022 року, після чого його представником - ОСОБА_4 скеровано матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, які, на його думку, були втрачені та не отримані судом касаційної інстанції, що стало наслідком постановлення ухвали про визнання неподаною та повернення його касаційної скарги. 01 червня 2022 року ним отримана ухвала Верховного Суду від 19 травня 2022 року про визнання неподаною та повернення касаційної скарги. Отримавши вказану ухвалу, він звернувся до своєї представниці - ОСОБА_5 , з якою 02 березня 2022 року уклав договір про надання правничої допомоги, і остання мала звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою у новій редакції. Він неодноразово цікавився у своєї представниці щодо стану розгляду його касаційної скарги, однак остання запевняла його, що усі необхідні документи від його імені направила на адресу Верховного Суду. З початку 2023 року його представниця - ОСОБА_5 перестала виходити з ним на зв`язок, що стало підставою для звернення до іншого юриста, який повідомив його, що згідно інформації з офіційного сайту Верховного Суду після 19 травня 2022 року будь-які документи за його касаційною скаргою, в тому числі і нова її редакція, не подавалися. Крім того, зазначає, що ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху та повернення касаційної скарги отримані ним в період дії воєнного стану в Україні, а тому, відповідно до рекомендацій Ради суддів України від 02 березня 2022 року, строки для подання касаційної скарги по можливості можуть продовжитися щонайменше до закінчення воєнного стану.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

У цій справі ОСОБА_1 звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року у квітні 2021 року. Тобто ініціатором апеляційного перегляду був саме ОСОБА_1 .

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року складений 28 жовтня 2021 року.

Річний строк, який відповідно до положень частини третьої статті 394 ЦПК України обраховується від дня складання повного тексту оскаржуваної постанови, у цій справі сплинув 28 жовтня 2022 року. Касаційна скарга подана 21 березня 2023 року, тобто більше ніж через рік з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, що дає підстави для висновку, що строк на оскарження пропущений істотно.

Оскільки заявником подано касаційну скаргу після спливу присічного річного строку, тому заявнику необхідно довести суду касаційної інстанції обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, за наявності яких у цьому випадку строк на касаційне оскарження може бути поновлений.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 уперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, яку ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2022 року повернуто заявнику. 01 червня 2022 року зазначена ухвала Верховного Суду отримана ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тож, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомлена про розгляд або результат розгляду справи.

Посилання заявника на те, що його представником - ОСОБА_4 на виконання ухвали Верховного Суду від 01 лютого 2022 року про залишення уперше поданої касаційної скарги без руху надсилалися матеріали на усунення недоліків, які були втрачені та не отриманні Верховним Судом, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження зазначеного не надано належних та допустимих доказів (наприклад, довідка поштового відділення зв`язку).

Доводи заявника про те, що його друга представниця - ОСОБА_5 неналежним чином виконувала свої обов`язки щодо надання правової допомоги, оскільки не направила касаційну скаргу у новій редакції до Верховного Суду, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

В цивільному судочинстві адвокат не наділений самостійними процесуальними правами та не є стороною у справі, а лише здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Водночас, сторона у справі на свій розсуд обирає спосіб реалізації своїх процесуальних прав, звернутися до суду особисто або через представника.

Наведене дає підстави для висновку, що за наявності представника (адвоката) сторона не позбавлена можливості самостійно вчиняти процесуальні дії, у тому числі, з метою недопущення ризиків настання негативних наслідків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація цього права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями процесуального закону. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою у новій редакції особисто, доказів протилежного заявником не надано. Крім того, уперше подана касаційна скарга була підписана саме ОСОБА_1 , а не його представником/представницею, про що свідчить його підпис на останній сторінці касаційної скарги, поданої до Верховного Суду 29 грудня 2021 року.

Посилання заявника на те, що відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану, Верховний Суд вважає частково обґрунтованими.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено й триває досі.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Тож, встановлений судом строк може бути поновлений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Заявником не обґрунтовано підстави та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подати касаційну скаргу вчасно у зв`язку з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом в Україні, а тому такі доводи Верховний Суд не бере до уваги.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Оскільки наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження обставини Верховний Суд не вважає такими, що можуть оцінюватись на предмет поважності з мотивів, наведених вище, тому суд дійшов висновку, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтування наявності підстав для такого поновлення строку, що у відповідності до частини третьої статті 393 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без руху з наданням заявникові строку для подання нового клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення та подання відповідних доказів, які будуть підтверджувати ці обставини.

Верховний Суд звертає увагу, що з метою усунення недоліків касаційної скарги та подання нового клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі заявнику необхідно вказати та довести існуванням не будь-яких обставин, які суд може оцінити як поважні, чи не поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, а саме обставин, визначених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: факту неповідомлення про розгляд справи у суді апеляційної інстанції (за змістом оскаржуваного рішення вказано, що сторони у справі про розгляд справи повідомлені належним чином), або обґрунтувати існування обставин непереборної сили.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки судовий збір за її подання сплачений у меншому розмірі, ніж передбачено положеннями Закону України «Про судовий збір».

До касаційної скарги додано квитанцію від 29 грудня 2021 року № 36364672 про сплату судового збору у розмірі 11 470,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що з 01 січня 2016 року мінімальний розмір заробітної плати складає 1 378,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що заявником оскаржуються судові рішення, якими відмовлено у задоволенні вимоги майнового характеру (стягнення вартості безпідставно отриманого майна у розмірі 2 293 521, 00 грн). 1 відсоток ціни позову перевищує 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у фіксованому розмірі.

Судовий збір за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення становить 13 780,00 грн (1 378,00 грн х 5 % х 200 %).

Тож, заявнику необхідно доплати судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 310,00 грн (13 780,00 грн - 11 470,00 грн).

Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 квітня 2023 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. не наведе поважних причин пропуску строку касаційного оскарження та не надасть докази на підтвердження поважності причин пропуску присічного річного строку на касаційне оскарження судових рішень, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак