ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1179/21 Номер провадження 22-ц/814/2615/23Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року, ухваленне суддею Должко С.Р., повний текст рішення складено 10 листопада 2022 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі (в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача 144270,00 грн грошової компенсації вартості частини автомобіля марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ,д.н.з. НОМЕР_2 , який був придбаний під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, відчужений відповідачем під час розгляду справи у суді, а кошти ним витрачені не на потреби сім`ї, а на власні потреби.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі (в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя) задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 144270,00 грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1442 (одну тисячу чотириста сорок дві ) грн. 71 коп. сплаченого судового збору.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що він та позивачка перебували у шлюбі, під час якого було придбано автомобіль марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль був проданий 28.07.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу № 55744/001259.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином джерело походження коштів, за які придбано вказаний автомобіль, посилаючись на те, що кошти на нього були взяті зі згоди його дружини у борг у його родичів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під розписку на тривалий час. Коли дружина запропонувала ділити спільне майно, то він їй запропонував розподілити і спільні зобов`язання, які мають перед вказаними особами. На що позивачка повідомила, що майно ділити не потрібно, та не заперечувала проти продажу належного їм автомобіля для погашення боргу в інтересах сім`ї, який був погашений у розмірі 10 000 доларів США, а розписка знищена, про що було відомо позивачці.

Зазначає, суд не надав правової оцінки показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також доказам зі сторони відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 03.03.2023 на електронну пошту суду, представник позивачки ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, яке вважає законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд цієї справи проводиться апеляційним судом в письмовому провадженні за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що 14 вересня 2013 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_1 , який зареєстровано у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Зіньківського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 66.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 13).

Також суд встановив, що в період шлюбу до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства сторони придбали автомобіль марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу вказаний автомобіль 24.10.2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору ВМД № UA 204010/2017/217827 від 14.07.2017, укладеного у СГ №100035/0503 від 06.10.2017 (а.с. 109).

Відповідач під час перебування у шлюбі та розгляду в суді справи про розірвання шлюбу між сторонами відчужив вищезазначений автомобіль на підставі договору купівлі-продажу №55744/001259.

Згідно довідки оцінювача ОСОБА_7 від 21.07.2021 № 14 станом на 21 липня 2021 року середня ринкова вартість автомобіля марки Renault Trafic, 2013 року випуску, двигун об`єм 1995 см3 становить 288540,00 грн., з урахуванням поправкина торг при умові середньостатистичного пробігу 268,6 тис км. (а.с. 14-17).

Позивачка зазначала, що згоду на відуження автомобіля не надавала. Кошти від продажу автомобіля відповідач використав на власні потреби, а не на потреби сім`ї.

Відповідач послався на те, що витратив кошти від продажу автомобіля на потреби сім`ї.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ,д.н.з. НОМЕР_2 , придбаний сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки вказаний автомобіль відчужений відповідачем під час розгляду справи про розірвання шлюбу, без згоди позивачки, а кошти ним витрачені не на потреби сім`ї, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 1/2 частини вартості вказаного автомобіля, з урахуванням презумпції рівності часток.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно вимог ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 484/3915/15-ц від 23 січня 2019 року, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що підтверджують, зокрема, правомірність придбання ТЗ. Таким документом може бути довідка-рахунок, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією ТЗ. Тому довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що автомобіль марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки придбаний у шлюбі та за спільні кошти подружжя.

Частки кожного з подружжя у спільному майні є рівними, що не спростовано належними і допустимими доказами.

Враховуючи те, що 28.07.2018 року автомобіль марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 був відчужений відповідачем, і вказана обставина ним не заперечувалася у суді першої інстанції.

Згода позивачки на відчуження спірного автомобіля не надавалася, що також не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами.

Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами, що кошти від продажу вказаного автомобіля витрачені на потреби сім`ї, зокрема на погашення боргових зобов`язань.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки 144270,00 грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля марки Renault Trafic, 2013 р.в., двигун об`єм 1995 см3 /66 кВт номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому суд врахував презумпцію рівності часток.

Доводи апеляцйної скарги відповідача про те, що кошти на придбання спірного автомобіля були взяті зі згоди його дружини у борг у його родичів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під розписку на тривалий час, не підтверджені належними і допустимими доказами. Як і не доведено такими доказами твердження відповідача про відчуження спірного автомобіля зі згоди позивачки та погашення боргу за рахунок коштів від його продажу у розмірі 10 000 доларів США перед родиною ОСОБА_8 , що було здійснено в інтересах сім`ї.

Оригіналу боргової розписки відповідачем не надано. Як вказує відповідач в апеляційній скарзі, оригінал розписки знищено після повернення коштів. Інших доказів, в тому числі письмових, які б у розумінні ст. 76. 77 ЦПК України були належними і допустимими, на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які допитані в суді першої інстанції, не є належними і допустимими доказами на підтвердження заперечень відповідача.

Рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук