Номер провадження: 22-ц/813/3898/23
Справа № 494/998/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Еліт Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора, - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року, постановлену Березівським районним судом Одеської області у складі: судді Лебединського С.Й. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Еліт Фінанс», 3-ті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора, - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом та просив визнати виконавчий напис №139050, виданий 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, таким що не підлягає виконанню; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича належним чином завірені копії документів виконавчого провадження, на підставі яких 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №139050, про стягнення заборгованості у розмірі 9195 гривень зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»; стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 всі понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» «Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», 3-ті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, передано до Приморського районного суду м. Одеса, що розташований за адресою: вул. Балківська, 33, м. Одеса, 65029.

Передаючи справу за підсудністю до вказаного суду, суд виходив з того, що виконавчий напис перебуває на виконанні за місцем знаходження приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, вул. Гоголя, буд. 19, оф. 1, м. Одеса, 65082, що знаходиться на території дії Приморського районного суду м. Одеси.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду, а матеріали позовної заяви направити до Березівського районного суду Одеської області на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі №494/998/22, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд не врахував визначену частиною другою статті 28 ЦПК України територіальну підсудність справ за місцем знаходження відповідача, яким є м. Київ, пл. Солом`янська, будинок 2, що не відноситься до адміністративної території Приморського районного суду м. Одеси, та вимог частини 12 статті 28 ЦПК України, що визначає можливість пред`явлення позову до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса за місцем його виконання; наявність у позивача права вибору територіальної підсудності у такому випадку; судом не враховані висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19, що подання позову за місцем проживання позивача відповідає змісту ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 12 статті 28 ЦПК України; даних про місцезнаходження майна позивача в Приморському районі м. Одеси матеріали справи не містять, судом не перевірено до якого району та міста відноситься місце проживання ОСОБА_1 . Вказане свідчить про помилковість висновків суду, що місцем виконання виконавчого напису є місцезнаходження офісу приватного виконавця.

Відзиву у визначений судом строк не надійшло.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2022 року до Березівського районного суду Одеської області подано позовну заяву ОСОБА_1 з наведеними позовними вимогами.

На обґрунтування підсудності позову Березівському районному суду Одеської області позивач посилався на положення частини дванадцятої статті 28 ЦПК України, а саме позов подано за місцем проживання позивача.

Зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , що вбачається із паспорту на його ім`я.

Предметом оспорення є виконавчий напис №139050, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі №139050, про стягнення заборгованості у розмірі 9195 гривень зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., постанова про відкриття виконавчого провадження № 67876955 від 13.12.2021.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 16 грудня 2021 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що розміщені на рахунках банківських установ, зокрема, Южне ГРУ АТ КБ «Приватбанк», МФО 328704, р/р НОМЕР_1 , у якому на ім`я ОСОБА_1 відкрито вказаний рахунок.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що системний аналіз наведеного законодавства свідчить про те, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись до Березівського районного суду Одеської області за місцем реєстрації свого проживання у м. Березівка Березівського району Одеської області.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Як встановлено апеляційним судом і ці докази були в розпорядженні суду першої інстанції - ОСОБА_1 проживає за вищевказаною адресою.

За наведених обставин доводи апеляційної інстанції про помилковість висновку суду в оскаржуваній ухвалі про направлення справи за підсудністю суду за місцем перебування виконавчого напису на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г.В., ул. Гоголя, буд. 19, оф. 1 м. Одеса, 65082, що знаходиться на території дії Приморського районного суду м. Одеси, є помилковим, оскільки місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями.

Належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд, обраний позивачем в межах наданої йому процесуальним законом альтернативної підсудності, - за місцем виконання виконавчого напису за місцем проживання боржника, і колегія суддів визнає помилковим інше тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України, зроблене судом.

Суд першої інстанції, висновки якого оскаржується ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для передачі справи за підсудністю Приморському районному суду м. Одеси за місцем знаходження приватного виконавця, що ототожнено судом з місцем виконання виконавчого документу всупереч вищезазначеним правилам ЦПК України.

Оскільки позов подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України, тому оскаржуване судове рішення в частині визначення правил територіальної підсудності позову ОСОБА_1 ухвалено без дотриманням норм процесуального права, тому є незаконним та необґрунтованим.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновку суду першої інстанції, які ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні норм цивільного процесуального законодавства, Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки питання про можливість відкриття провадження належним судом у справі вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційна скарга є такою, що задовольняється повністю, незважаючи на вимогу скаргу щодо вирішення судом питання про відкриття провадження у справі, оскільки згідно ст. 379 ЦПК УКраїни, скасовуючи ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд має вчинити лише таку процесуальну дію як направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказавши суду на допущені ним певні порушення процесуального закону, і вказаною нормою не передбачено вирішення апеляційним судом питання про те, яку саме дію слід вчинити суду.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 10 січня 2023 року.

Судді: М.В Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко