Провадження № 2/727/215/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівців складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вахнован Д.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РОНКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача служба у справах дітей Чернівецької міської ради - м. Чернівці Центральна площа, 1) про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову.

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла дана позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 просить визначити місце проживання дитини. З ним, як батьком та в обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 , він перебував у шлюбі, з 10 квітня 2012 року по 12 жовтня 2022 року, який на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці було розірвано. Позивач зазначає, що в шлюбі народилася дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з травня 2022 року проживає зі ним за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на його повному матеріальному утриманні і самостійному вихованні. Окрім наведеного, мотивує заявлені вимоги і тим, що донька і надалі бажає проживати разом з ним за адресою АДРЕСА_1 . Аргументує доводи позову такоє і тим, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2020 року у цивільній справа №727/459/20 з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліментів нібито на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1800 грн., починаючи з 17.01.2020 року та в Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №69610965 від 11.08.2022р., незважаючи на те, що дитина проживає з ним, він піклується про доньку, матеріально її забезпечує; донька відвідує шкільний заклад, він також проводить необхідні внески у фонд школи, класу, а відповідачка ОСОБА_2 вихованням та розвитком доньки не займається, матеріально її не утримує, ніде не працює, на його думку веде аморальний спосіб життя, так як привела до себе в квартиру де зареєстрованою є їх донька співмешканця та проживаючи разом з ним зловживає алкогольними напоями, та даний спосіб життя неодноразово відбувався на очах дитини, внаслідок чого донька пізно вночі лягала спати, не висипалася, погано харчувалася і усе це призвело до того, що дитині вже була необхідна допомога психолога.

Вказані ж обставини і призвели до того, що дитина прийшла до нього, як батька додому, де і залишилася проживати. Посилається на те, що на відміну від матері, він, як батько, працює та має стабільний дохід, за місцем проживання характеризуюсь позитивно, на обліку в наркологічному диспансері і в психіатричній лікарні не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, погашеної чи не знятої судимості не має. Просить, визначити місце проживання малолітньої дитини, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем проживання батька та вирішити питання щодо стягнення судових витрат з відповідачки.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11. 2022 року відкрито провадження у вищенаведеній справі.

12.01.2023 року закрито підготовче провадження та справу 727/10807/22 призначено до судового розгляду.

25.01.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому представник позивача ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову.

07.02.2023 року відповідачем ОСОБА_2 в суд скеровано письмову заяву про визнання позовних вимог а також просила в заяві не брати до уваги обставини викладені у відзиві.

23.02.2023 року позивач ОСОБА_1 відмовився від стягнення судових витрат з ОСОБА_2 та витрат на правову допомогу та відмова прийнята судом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Чорна О. заявлені позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити. В наданому суду вступному слові позивач посилався на обставини викладені в позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти заявленого позову та просила його задовольнити. У вступному слові зазначила, що на її думку дитині, доньці ОСОБА_3 , 2014 року народження буде краще проживати з батьком ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача служба у справах дітей Чернівецької міської ради, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день час і місце розгляду справи, до суду скеровано лист про розгляд справи за відсутності представника, просили при ухваленні судового рішення врахувати інтереси дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи, перевірені дослідженими доказами.

Судом встановлено, що 10.04.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 305 (а.с.12), який на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.10.2022 року було розірвано (а.с. 14)

В шлюбі03.07.2014 року народилася дитина, донька ОСОБА_3 , батьками якої є сторони (а.с. 13).

Згідно акту від 22.08.2022 року, з місця проживання ОСББ Електрон-580 вбачається, що ОСОБА_3 , 2014 року народження, з 01.05. 2022 року по 22.08.2022 року в квартирі у якій зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 не проживала, а проживала за адресою місця проживання батька по АДРЕСА_2 (а.с.15). Факт реєстрації ОСОБА_3 , 2014 року народження за адресою АДРЕСА_1 підтверджено і дослідженою довідкою з місця проживання (а.с. 15).

Окрім наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_3 , 2014 року народження навчається в Чернівецькому ліцей 17 «Успіх» (а.с. 16), за місцем навчання характеризується виключно позитивно (а.с. 17). З даних характеристики ОСОБА_3 опікується батько (а.с. 17).

З дослідженої заяви ОСОБА_3 (а.с. 18) вбачається, що дитина бажає прожмивати з батьком, дідусем та бабусею ОСОБА_3 , їй з ними добре.

З інформації про результати психологічного обстеження дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження, видно, що вкрай доцільним є проживання дитини в стабільному та безпечному середовищі (а.с. 19-21).

Відповідно до довідки з місця роботи, вбачається, що ОСОБА_1 працює в шинному Центрі Віанор слюсарем - механіком та його заробітна середньомісячна плата становить 15000 грн. (а.с. 22). За місцем роботи, ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони (а.с. 23).

На обліку в психіатричному медичному закладі, згідно Сертифікату ААН № 490933 (а.с. 24) не перебуває; не перебуває і на наркологічному обліку за даними Сертифікату 10ААЖ № 861012 (а.с. 26). ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 25).

Головним державним виконавцем, 11.08.2022 року на виконання виконавчого документу Шевченківського районного суду м. Чернівці № 727/459/20 від 06.04.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження аліментів в розмірі 1800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму (а.с. 27, 28).

З акту опитування особи - ОСОБА_8 , проведеного адвокатом Чорна С.О., останній пояснив обставини того, що ОСОБА_3 тривалий період часу проживала з батьком ОСОБА_1 (а.с. 29). Аналогічне вбачається і з актів опитування особи - ОСОБА_9 (а.с. 31) та ОСОБА_10 (а.с. 34).

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов (а.с.40) проведеного за адресою: АДРЕСА_1 встановлено наявність в дитини ОСОБА_3 окремої кімнати для навчання, проживання і відпочинку.

В судовому засіданні окрім наведених доказів, було з`ясовано ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , чого останньої не заперечувалося в судовому засіданні, який притягувався до адміністративної відповідальності за крадіжку, що стверджується постановою суду від 16.12.2022 року (а.с. 69-71). Позивач ОСОБА_1 має ряд захворювань, що підтверджується медичною дослідженою судом документацією (а.с. 72 - 74). ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_3 , 2014 року народження, являється власником кВ. АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини (а.с. 75). Окрім наведеного судом досліджено Витяг з Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.01. 2023 року за № 24/2 Про надання висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей, а саме - надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 не порушуючи право матері ОСОБА_2 на участь у вихованні дитини та Висновок органу опіки і піклування (а.с. 84 - 87).

Застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України? 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09,? § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ? від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Верховний Суд зазначав, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховував, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Проживання батьків за однією адресою не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини (дітей) разом з одним із них.

Враховуючи позицію відповідача ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження з батьком а також позицію служби у справах дітей Чернівецької міської ради, яка дійшла висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, за сукупністю вищенаведених досліджених доказів, а саме, що на даний час дитина проживає вже тривалий період часу з батьком за адресою місця проживання ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини створені усі умови для навчання, відпочинку дитини, батько виховує та матеріально утримує доньку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, тому суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2014 року народження із її батьком - позивачем ОСОБА_1 за місцем його проживання. Саме проживання малолітньої дитини із батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, при цьому не порушуючи право матері ОСОБА_2 на прийняття участі у спілкуванні і вихованні дитини, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Від стягнення судових витрат і витрат на правову допомогу, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив віднести на його рахунок і не стягувати їх з відповідача. З даною позицією позивача погодилася і представник, адвокат Чорна С.О.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 42, 77-81, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 160, 161 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за його місцем проживання: АДРЕСА_1 , не порушуючи право матері ОСОБА_2 на прийняття участі у спілкуванні і вихованні дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2023 року

Суддя Слободян Г.М.