Справа № 683/2582/22
16 січня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі:
головуючого - судді Лугового О.М.
з участю секретаря Градомської Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №683/2582/22, 2/683/126/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності та припинення права спільної сумісної власності,
23 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності та припинення права спільної сумісної власності.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона разом із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюб, який було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 06 лютого 2021 року. За час перебування в шлюбі ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку при реєстрації права власності було зареєстровано на ОСОБА_2 . Припинивши шлюбні відносини неодноразово зверталася до ОСОБА_2 щодо поділу спільного майна нажитого за час шлюбу, однак відповідач не погодився на дану пропозицію та по день подачі даного позову до суду в добровільному порядку здійснити поділ спільного майна відмовляється, тому змушена звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
16 січня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравчука В.М. до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2023 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1992 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , який 06 лютого 2021 року розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.02.2021 року виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).
У період шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2008 року зареєстрованого в реєстрі за №1634, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В., яка знаходиться по АДРЕСА_3 , яка при реєстрації права власності була оформлена на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується також наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру правочинів №5803846 від 17.04.2008 року.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В силу ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.
Частиною 2 ст.183 ЦК України, визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Згідно з ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Частки чоловіка та дружини є рівними. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова Верховного Суду України № 6-843цс17 від 24.05.2017, постанови Верховного Суду № 235/9895/15 від 06.02.2018, № 404/1515/16-ц від 05.04.2018 та постанова Великої Палати Верховного Суду № 372/504/17 від 21.11.2018).
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ..
Так, як позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 1017 грн. 35 коп. судового збору.
На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 368-372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ..
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1017 грн. 35 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 13 липня 1996 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Суддя: