Справа № 450/2486/22 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3011/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю стягувача ОСОБА_1 , представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Шокало Володимира Степановича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року у складі судді Мусієвського В.Є. в справі за заявою представника боржника ОСОБА_3 адвоката Шокало Володимира Степановича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року по справі № 450/2486/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітніх дітей.

30 серпня 2022 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

20 вересня 2022 року від представника ОСОБА_3 адвоката Шокало В.С. надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року по справі № 450/2486/22.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 надала суду недостовірну інформацію щодо участі боржника в утриманні дітей, оскільки повідомила, що діти перебувають на її утриманні, а боржник не бере участь у їх утриманні.

Зауважив, що діти та ОСОБА_1 зареєстровані і проживають у будинку його батька ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 . Довіреністю від 09 березня 2018 року ОСОБА_7 уповноважив Єспер Крог розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Повідомив, що ОСОБА_8 повністю утримує будинок, здійснює всі господарські роботи, оплачує комунальні послуги. Вказав, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, які купляє за кошти, надані ОСОБА_8 , вона керувала транспортним засобом у стані сп`яніння. Не зважаючи на вказане, ОСОБА_8 несе всі витрати на утримання та навчання дітей, забезпечує їх виховання і належний розвиток, купує одяг, продукти харчування, засоби гігієни, іграшки тощо. З огляду на вказане, просив судовий наказ скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви представника боржника Крог Єспер Шокало Володимира Степановича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року по справі №450/2486/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року залишено в силі.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_3 , в особі адвоката Шокало В.С., вважає таку незаконною, необґрунтованою та безпідставною, ухваленою з порушенням норм процесуального права. При цьому судом не надано належної правової оцінки зазначеним нововиявленими обставинам, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що ОСОБА_9 надала суду недостовірну інформацію щодо неучасті ОСОБА_4 в утриманні їх неповнолітніх дітей, протиправно, всупереч ч. 5 ст. 183 СК України скористалась правом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, натомість ОСОБА_9 не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, займається лише своїми справам, не приділяє уваги дітям.

Вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду цієї обставини, оскільки ОСОБА_8 повністю утримує будинок, здійснює усі господарські роботи, оплачує комунальні послуги та інші послуги, які не є комунальними, однак важливими для підтримання життєдіяльності в будинку.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні стягував ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, просили оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 в судове засідання не прибули, представник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в розгляді іншої справи та перебуванням апелянта за межами України.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судовий наказ є виконавчим документом (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи встановлено, що 30 серпня 2022 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

20 вересня 2022 року від представника ОСОБА_3 адвоката Шокало В.С. надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року по справі № 450/2486/22.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 надала суду недостовірну інформацію щодо участі боржника в утриманні дітей, оскільки повідомила, що діти перебувають на її утриманні, а боржник не бере участь у їх утриманні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником доводи про те, що стягувач зловживає алкогольними напоями, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідності не впливає на сімейні правовідносин, що склалися між сторонами.

Проживання ОСОБА_1 з дітьми у будинку, що належить батьку ОСОБА_4 , не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу та не може бути підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Утримання ОСОБА_3 належного його батькові житлового будинку не пов`язані з утримання дітей.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

У зв`язку з нововиявленими обставинами може бути переглянуто чи змінено судовий наказ, який набрав законної сили.

Частиною 8 цієї ст. 170 ЦПК України передбачено можливість перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником доводи про те, що стягувач зловживає алкогольними напоями, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідності не впливає на сімейні правовідносин, що склалися між сторонами.

Проживання ОСОБА_1 з дітьми у будинку, що належить батьку ОСОБА_4 , не могло бути підставою для відмови у видачу судового наказу та не може бути підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Утримання ОСОБА_3 належного його батькові житлового будинку не пов`язані з утримання дітей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він обґрунтовано звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки вважає нововиявленою обставиною факт його участі в утриманні малолітніх дітей, спільне проживання у будинку, який належить його батькові з їх спільними дітьми, факт утримання будинку та придбання продуктів харчування.

Однак колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, подані заявником докази, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 423 ЦПК України, та не можуть бути підставою для відмови у видачі судового наказу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що батько зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей незалежно від надання їм добровільно матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19), а тому його доводи про те, що він приймає участь в утриманні дітей, не є нововиявленою обставиною для перегляду судового наказу.

Відтак, вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні глави 3 розділу V ЦПК України, оскільки існували та були йому відомі на день видачі судового наказу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи про прийняття участі в утриманні спільних дітей на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, також не є перешкодою для видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При цьому, частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Належних доказів, які б вплинули на юридичну оцінку обставин під час винесення судового наказу та які б дали підстави для його скасування, судом не встановлено. Жодна обставина, на яку посилається заявник у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною.

Таким чином, суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б давали правові підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі вищенаведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є необгрунтованою, а тому не підлягала до задоволення.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PОNОMARYОV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Керуючись 165, 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Шокало Володимир Степанович - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк