ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/158/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3930/20 Категорія: 312000000 Піньковський Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

За участі секретаря Чуйко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі ПАТ «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Піньковського Р.В. у приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області 22.11.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 про порушення умов договору, -

в с т а н о в и в :

06.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», ОСОБА_2 про порушення умов договору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що в обсягах визначених Типовим договором споживача про надання послуг із розподілу електричної енергії між власником Уманських енергетичних мереж (УЕМ відокремлений підрозділ без юридичної особи) ПАТ «Черкасиобленерго» і власниками дворової енергетики по АДРЕСА_1 проводяться регламентні роботи по технічному обслуговуванню і контролю за технічним станом електролічильників співвласників будинку, які в 2004 році з незрозумілих причин були розташовані в небезпечному місці з високим рівнем тривоги на стіні його квартири, що у аварійному стані. Тому, враховуючи критичну ситуацію, він в 2017 році звернувся до УЕМ про перенос лічильників, але такий перенос відклали до моменту ремонту і модернізації їх кожним власником.

Позивач посилається, що контролери УЕМ 28.09.2020 року, не дотримуючись умов договору, правил, норм та інших документів по замовленню ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 провели оновлення лічильника ОСОБА_1 по застарілій схемі, незважаючи на його незгоду і загрозу будинку.

ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» переглянути умови розташування електролічильників по АДРЕСА_1 та переобладнати їх в безпечне місце згідно технічних вимог і своєї відповідальності. Зобов`язати власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 вчинити необхідні дії по переносу свого електролічильника за межі квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначається, що в 2004 році ПАТ «Черкасиобленерго» і ОСОБА_1 уклали договір про користування електричною енергією № 2-9-004, яким було передбачено підключення квартири скаржника до мережі з установкою лічильника. Однак, всупереч договору до квартири провели загальний будинковий ввід на шість лічильників інших власників.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що додатково роботи мали неналежний технічний стан з високим рівнем ризику, що виріс до 2017 року до аварійного, а тому він вимушений був звернутися до суду.

В апеляційній скарзі звертається увага скаржником на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, так як позивач ОСОБА_1 не надав будь-якого доказу. Проте, за таких обставин, позивач просить позов залишити без розгляду, посилаючись на норми ст. ст. 183, 185, 187, 200, 257 ЦПК України.

Скаржник ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, що він проти ухваленого рішення суду першої інстанції заперечує, оскільки порушені норми права, а тривалий діалог по суті веде до розірвання договору та вигнання відповідачів з електроприладами з його квартири та території.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року і залишити позов без розгляду для повторного звернення позивача до суду. Судовий збір він просить покласти на відповідачів незалежно від рішення та пільг позивача його звільнення від сплати судового збору.

16 січня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ПАТ «Черкасиобленерго», від імені якого діє Відокремлений структурний підрозділ «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що відповідно до збережених документів та інформаційних даних бази «ПАКЕД-ПОБУТ» з 19 серпня 2013 по 31 грудня 2018 року постачання електричної енергії до об`єкту за адресою: АДРЕСА_5 здійснювалось на підставі Договору про користування електричної енергії для населення № 2-9-004, укладеного між Уманськими енергетичними мережами та ОСОБА_1 . Умови даного договору відповідачем ніяким чином не порушено.

Згідно даних Витягу № 7084488 від 22.04.2005 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що надав ОСОБА_1 до суду першої інстанції, та який міститься у матеріалах справи вбачається, що право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 поділено між шістьма власниками, у відповідних частках. Скаржник ОСОБА_1 володіє часткою у праві власності на майно в розмірі 1/6 частки. За вказаною адресою встановлено шість приладів обліку електричної енергії, згідно до кількості власників, що володіють правом власності на будинок та, які звернулись до ПАТ «Черкасиобленерго» для укладення договорів про користування електричною енергією. Заперечень від жодного із власників стосовно укладення договорів про користування електричною енергією та стосовно місця встановлення приладів обліку на зовнішній стіні будинку по АДРЕСА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» не надходило. Прилади обліку електричної енергії за вказаною адресою було встановлено відповідно до вимог Правил улаштування електроустановок.

У відзиві вказується, що з 01 січня 2019 року договірні відносини із ОСОБА_1 та ПАТ «Черкасиобленерго» ґрунтуються на Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ). Розподіл електричної енергії до об`єкту за адресою: АДРЕСА_5 здійснюється на підставі договірних відносин, укладених шляхом приєднання ОСОБА_1 до публічного договору про розподіл електричної енергії.

Вказаний договір було укладено згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії, на умовах відповідного договору користування електричною енергією для населення № 2-9-004 та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, та присвоєно номер № 2-9-004. Умови вказаного договору про розподіл електричної енергії, ПАТ «Черкасиобленерго» також ніяким чином не порушено.Тож твердження ОСОБА_1 , що ПАТ «Черкасиобленерго» порушено договір про користування електричної енергії є таким, що не відповідає дійсності.

У відзиві звертається увага на те, що представниками Відокремленого структурного підрозділу «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» за участі ОСОБА_1 09.11.2022 року проведено технічну перевірку приладу обліку, що обліковує електричну енергію за об`єктом: кв. АДРЕСА_6 .

Під час вказаної перевірки фактів неналежного технічного стану лічильника чи робіт по його облаштуванню представниками ПАТ «Черкасиобленерго» не встановлено.

Враховуючи наведене у відзиві, ПАТ «Черкасиобленерго», від імені якого діє Відокремлений структурний підрозділ «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від відповідача ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду справи, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які повернулись на адресу суду.

Позивач в судове засідання не з?явився. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та наполягання на участі у розгляді справи до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, який з?явився в судове засідання та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про порушення умов договору, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивачем необґрунтовано, тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення його прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між сторонами був укладений договір № 2-9-004, проти чого не заперечував ні позивач, ні представник відповідача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилався на те, що ПАТ «Черкасиобленерго» не виконує своїх обов`язків по договору, укладеному між споживачем та постачальником електричної енергії, а саме : не бере до уваги посилання позивача на неналежний стан стіни, на якій розташовані лічильники мешканців будинку, та продовжує, не дотримуючись умов договору, оновлювати лічильники, саме на прохання відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.1.1 та п. 1.1.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 року вбачається, що даний нормативно-правовий акт визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).

Встановлення приладу обліку електроенергії це обов`язковий процес, який передбачений Законом України «Про електроенергетику».

Відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено Правила роздрібного ринку енергетичної енергії.

Згідно п. 2 вказаних Правил укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4 Правил роздрібного ринку енергії операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

У відповідності до п. 1.2.4. Правил точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи. Оператор системи покриває всі витрати, пов`язані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

ОСР укладає договір споживача про надання послуг з передачі електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 3 до цих Правил, з кожним власником електричних мереж , в тому числі споживачем, основним споживачем, ОМСР, які приєднані до електричних мереж ОСП.

Правила влаштування електроустановок (ПУЕ) визначають будову, принципи влаштування, особливі вимоги до окремих систем, їх елементів, вузлів і комунікацій електроустановок. ПУЕ встановлюють вимоги до електроустановок загального призначення змінного струму напругою до 750 кВ та постійного струму напругою до 1,5 кВ.

ПУЕ враховують вимоги національних стандартів, будівельних норм і правил, галузевих нормативів та інших документів, які належать до предмету регулювання ПУЕ.

Положення ПУЕ застосовують під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

Ці Правила є обов`язковими для застосування під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

У відповідності до п. 1.5.6 Правил влаштування електроустановок розрахункові засоби обліку потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності, таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін.

Згідно п. 1.5.29 Правил улаштування електроустановок лічильники треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільних пристроїв, на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Лічильники потрібно кріпити до пластмасових або металевих щитків. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильника має бути в межах 0,8 1,7 м.

У відповідності до п. 2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії планова заміна, у тому числі, на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки.

У відповідності п. 5.8.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії заміна або зміна місця встановлення справного, непошкодженого та повіреного ЗКО, встановленого відповідно до виданих технічних умов та/або рекомендацій, та який відповідає вимогам цього Кодексу, ПУЕ та проектним рішенням (незалежно від того хто є власником ЗКО), здійснюється ППКО за рахунок ініціатора такої заміни/зміни та виключно за взаємною документально підтвердженою згодою власника ЗКО, СПМ та оператора мережі.

Зміна місця встановлення ЗКО здійснюється, згідно з новим проектним рішенням, погодженим власником ЗКО, СПМ та оператором мережі.

Згідно п. 5.8.3. Кодексу комерційного обліку заміна пошкоджених або відсутніх (з причини їх крадіжки, несанкціонованого демонтажу тощо) ЗКО здійснюється за рахунок сторони, відповідальної за збереження і цілісність ЗКО.

Відповідно до п. 5.8.5. вказаного Кодексу послуга із заміни лічильника електричної енергії надається ППКО протягом семи робочих днів від дня її оплати споживачем.

Зміна місця встановлення лічильників електричної енергії має здійснюватися ППКО протягом чотирнадцяти робочих днів від дня оплати споживачем цієї послуги.

При заміні ЗКО або зміні місця його встановлення ініціатором та оператором системи має бути складений відповідний акт або внесені відповідні зміни до технічних рішень із зазначенням причин заміни або зміни місця встановлення. Водночас ініціатор має забезпечити внесення необхідних змін до основних даних щодо ТКО в реєстрі ТКО та, за потреби, до договору та проектної документації, а демонтований ЗКО повинен бути повернений його власнику.

Як вбачається з матеріалів справи, на заяву позивача ОСОБА_1 споживача електричної енергії щодо неналежного стану стіни, на якій розміщено електролічильники, представниками Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» було відреаговано, а саме: спеціалістом старшим майстром Уманських енергетичних мереж здійснено виїзд на місце, обстежено лічильники та місце їх кріплення та не встановлено будь-яких порушень, що підтверджується складеним Актом від 09.11.2022 року та доданими до нього фото таблицями. Під час огляду спеціалістом споживач ОСОБА_1 був присутній та вказаний Акт йому було вручено.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Приймаючи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено факту порушення ПАТ «Черкасиобленерго» укладеного з ним договору та не спростовано висновків, зазначених у Акті від 09.11.2022 року.

Отже, приймаючи до уваги зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях представників ПАТ «Черкасиобленерго» відсутні будь-які порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та умов, укладеного між споживачем та постачальником послуг.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у разі незадоволення місця розташування лічильників обліку енергетичної мережі, споживач за власний рахунок може ініціювати таке перенесення лічильників, чим ОСОБА_1 не скористався, що вбачається із наявних матеріалів справи.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 була заявлена вимога про зобов`язання власника квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 вчинити необхідні дії по переносу електролічильника за межі квартири позивача.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові посилається, що відповідач ОСОБА_2 , який є іншим співкористувачем будинковолодіння по АДРЕСА_1 провів оновлення свого електролічильника по застарілій схемі за відсутності згоди позивача, та незважаючи на загрозу для будинка.

Однак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що при цьому, будь-якого доказу в підтвердження зазначеного позивачем твердження ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) згідно ст. 89 ЦПК України.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Cуд першої інстанції вірно вказав, що позивач ОСОБА_1 повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини.

Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування судом відповідно до процедури, врегульованої ЦПК України.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про зобов`язання власника квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 вчинити необхідні дії по переносу свого електролічильника за межі квартири позивача, також не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних доказів та посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви, неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі.

Тому за таких встановлених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції, яким в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Вимоги скаржника щодо залишення без розгляду позовної заяви є безпідставними та не відповідають вимогам процесуального закону, тому не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з дотриманням норм процесуального законодавства, правильним застосовуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, залишивши без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, то судовий збір за подання апеляційної скарги компенсується за рахунок Держави і не підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 02.02. 2023 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков