Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів обґрунтовуючи наступним. Старший солдат ОСОБА_5 , стрілець взводу охорони роти охорони бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 , (надалі - "Відповідач") призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2021 № 3, проходив військову службу у Базі зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 смт. Малинівка яка територіально знаходиться в Харківської області. 01.03.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 134 "Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини за лютий 2022 року" проведено необхідні розрахунки та нараховане грошове забезпечення військовослужбовцям. 12.03.2022 Відповідач під час проходження військової служби самовільно залишив військову частину. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 № 260 "Про результати проведення службового розслідування" встановлено, що Відповідач самовільно залишив військову частину не 12.03.2022, а 26.02.2022. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 № 266 "Про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини за березень 2022" військовослужбовцям бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , які самовільно залишили військову частину 12.03.2022 здійснено перерахунок грошового забезпечення за лютий та позбавлено премії повністю. В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 № 784 "Про результати проведення службового розслідування" встановлено, що у зв`язку з перерахунком грошового забезпечення за лютий та позбавленням премії повністю, зокрема Відповідача - виникла переплата грошового забезпечення. Відтак встановлено факт переплати грошового забезпечення Відповідачу в сумі 9 407 грн. 43 коп. 04.06.2022 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , зокрема відповідачем, Територіальним управлінням ДБР, розташованого у місті Полтаві відкрите кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст. 407 ч. 5 КК України. Оскільки дана переплата відбулася внаслідок дій відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, можна дійти висновку, що дана виплата була здійснена в результаті недобросовісності з боку набувача.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2023 року задоволено клопотання позивача та здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням)сторін, судове засідання призначено на 02.02.2023 року на 14-00.

30.01.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.

02.02.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав викладених в позові та відповіді на відзив та просять суд стягнути з ОСОБА_5 на користь військової частини НОМЕР_1 суму в розмірі 9407,43 грн. як шкоду завдану отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали з підстав викладених у відзиві та просять суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 3 від 25.01.2021 року старший солдат ОСОБА_5 призначений на посаду стрільця взводу охорони роти охорони та зберігання бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 , вважати прибулим з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби, що підтверджується витягом з наказу (а.с.6).

Рапортом начальник бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 повідомив, що станом на 14.03.2022 року у порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 147 до бази с. Селещина з бази зберігання ІВП та М військової частини НОМЕР_1 не прибули без поважних причин, самовільне залишення бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 , в тому числі старший солдат ОСОБА_5 . Даним рапортом чітко визначено, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину з 12.03.2022 року.(а.с.27 зворот - 29).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 15.03.2022 року старшого солдата ОСОБА_5 , стрільця взводу охорони роти охорони та забезпечення базі зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 зняти з усіх видів забезпечення з 12 березня 2022 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, що підтверджується копією витягу з наказу (а.с.9 зворот).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 260 від 01.04.2021 року про результати проведення службового розслідування внесено зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2022 року № 56 та призупинено грошове та всі види забезпечення з 26.02.2022 року, зокрема, старшому солдату ОСОБА_5 , що підтверджується копією витягу із наказу (а.с.6 зворот, 7). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що виготовляючи витяг з наказу була допущена технічна помилка в даті наказу, якій фактично виданий 01.04.2022 року. Дана обставина також підтверджується і посиланням по тексту наказу саме на накази командира частини за 2022 рік. Отже, слід вважати, що наказ № 260 був виданий саме 01.04.2022 року.

03.06.2022 року військова частина НОМЕР_1 звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, відомості за якою внесені до ЄРДР 04.06.2022 року, досудове наслідування за якою проводить перший слідчий відділ (з дислокацією м. Полтава) Територіального управління ДБР.

Рапортом молодшого лейтенанта Р. Кріцької, помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи від 11.06.2022 року повідомила командира військової частини НОМЕР_1 , що у зв`язку з несвоєчасним повідомленням відділення персоналу штабу про самовільне залишення військовослужбовцями місця несення служби БЗ УБП смт. Малинівка за грошовим забезпеченням за лютий 2022 рік виникла переплата грошового забезпечення за лютий 2022 року (а.с.15).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 664 від 11.06.2022 року призначено службове розслідування щодо переплати військовослужбовцям бази зберігання інженерних боєприпасів та майна грошового забезпечення за лютий 2022 року (а.с.15 зворот).

За результатами службового розслідування складено акт, затверджений 28.05.2022 року, та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 784 від 28.06.2022 року про результати службового розслідування яким наказано помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби молодшому лейтенанту Р. Кріцькій відобразити в облікових реєстрах фінансово-економічної служби невідшкодовані нестачі бюджетних коштів до повернення на службу військовослужбовців, у тому числі старшого солдата ОСОБА_5 , після чого провести утримання даних коштів (а.с.17- 20).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року № 35-РС відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової строкової служби Збройних силах України увільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження з 07.03.2022 року старшого солдата ОСОБА_5 , стрільця взводу охорони роти охорони та забезпечення бази зберігання інженерних боєприпасів та майна та призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 04.06.2022 року (а.с.5 зворот).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року № 256 відповідно до п.144-3 Положення про проходження громадянами України військової служби, у Збройних Силах України старшого солдата ОСОБА_5 , стрільця взводу охорони роти охорони та забезпечення бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 26 лютого 2022 року та військову службу якого призупинено 04 червня 2022 року, виключити зі списків особового складу частини з 04 червня 2022 року (а.с.5).

Звертаючись до суду із позовом позивач зазначить, що за лютий 2022 року відбулася переплати грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_5 в розмірі 9407,43 грн. В судовому засіданні під час з`ясування обставин справи представник позивача уточнив, що переплата грошового забезпечення ОСОБА_5 становить 9266,32 грн.

На підтвердження здійснення переплати додано наступні докази:

-картка особового рахунку ОСОБА_5 (а.с.10);

-відомість про зарахування № 17, дата формування якої 25.02.2022 року (а.с.80 зворот - 81);

-платіжне доручення № 330 від 10.03.2022 року на суму 77391,45 грн.- платник в/ч НОМЕР_1 , призначення платежу відновлення касових видатків КЕКВ 0000 на 2112 (а.с.83);

-платіжне доручення № 307 від 04.03.2022 року на суму 1 914 774,53 грн. - отримувач військова частину НОМЕР_1 , призначення платежу грошове забезпечення за лютий 2022 року (а.с.83 зворот);

-довідка розрахунок суми грошового забезпечення за лютий 2022 року ОСОБА_5 (а.с.87).

Військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом Збройних Сил України, а Збройні Сили України відповідно до ст.3 ЗУ «Про Збройні СилиУкраїни» підпорядковується Міністерству Оборони України який є центральним органом виконавчої влади і військового і управління.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно до ч. 1 ст.9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Ч. 6 ст.9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

П. 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затверджена Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення та поновлюється з дня повернення.

Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби ЗС України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. '

Згідно вимог пункту 2, статті 5 Дисциплінарного статуту ЗС України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV. Стосовно коленого випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до пункту 2,3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженою постановою КМУ 23.06. 1995 N 243/95-ВР, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи 1 бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Подібні висновки щодо застосування статті 1215 ЦК України викладені у: постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, справа № 6-151цс13, та від 02 липня 2014 року, справа № 6-91цс14; постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року, справа № 517/186/17, від 28 березня 2018 року, справа № 173/166/17, від 03 травня 2018 року, справа № 473/2859/17.

Позивач посилається на ту обставину, що в даному випадку шкода спричинена ОСОБА_5 є шкодою заподіяною злочином, в даному випадку передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. В судовому засіданні відповідач не визнає факту самовільного залишення військової частини, тобто вчинення ним кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, а на підтвердження даного факту позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення відповідачем вказаного кримінального правопорушення суду не надано. З пояснень сторін встановлено, що розслідування даного кримінального провадження ще не завершено.

Обов`язок довести недобросовісність набувача покладається на сторону, яка вимагає повернення коштів.

З матеріалів справи не вбачається можливим встановити чи отримав відповідач спірні грошові кошти у вигляді грошового забезпечення за період з 26.02.2022 року по 28.02.2022 року та в якій сумів. В разі якщо отримав, то коли отримав, щоб встановити безпосередньо чи був факт зловживання ОСОБА_5 , тобто недобросовісності відповідача під час отримання спірних коштів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_5 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів задоволенню не підлягає.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 1166, 1212, 1215 ЦК України, Законом України ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України ЗУ «Про Збройні Сили України» , Законом України 2 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 04.03.2023 року.

Дані сторін:

Позивач: Військова частину НОМЕР_1 , , адреса місцезнаходження: Київська область, Білоцерківській район, с. Ольшаниця.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О.Яровенко