Справа № 147/694/22
Провадження № 2/147/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Гриняк Д.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 липня 2020 року Відділом ДРАЦС по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №23. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що з 12.07.2020 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось, починаючи з серпня 2021 року між ними почали складатись складні, напружені відносини. Почали сваритись, проживати то спільно, то окремо. Остаточно шлюбні відносини припинені з липня 2022 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, часті сварки. Станом на день звернення до суду подружні відносини повністю припинені. На примирення не погоджується. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_5 , та стягнути понесені нею судові витрати.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу за ОСОБА_2 залишено прізвище ОСОБА_5 . Стягнуто на користь позивача з відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн та 800,00грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року заочне рішення від 28.09.2022 по справі №147/694/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу скасовано. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 10.01.2023 позивачем подано до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що жодного примирення з відповідачем не може бути.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило.

Представник відповідача адвокат Богачук І.Ю. в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнають частково. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Час на примирення не потрібно надавати, оскільки сторони разом не проживають, відповідач перебуває за кордоном. Вказали, що щодо заявленої вимоги позивача про залишення їй шлюбного прізвища ОСОБА_5 заперечує, та просить залишити їй прізвище ОСОБА_6 . Також зазначила, що відповідачем понесено судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 10000 грн та за прибуття представника в судове засідання 2 рази по 700 грн, тобто 1400 грн. Тобто на загальну суму 13400 грн, які просить солідарно стягнути з сторін по 6700 грн.

Суд, вислухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у ч.1 ст. 24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.07.2020, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 12 липня 2020 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис №23. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.2021 (а.с.8).

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Таким чином, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з того, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження у зареєстрованому шлюбі та у подружніх відносинах.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе і суперечить інтересам позивача.

Також судом враховано конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, а також право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що передбачає право особи вільно обирати собі стан перебування у шлюбі чи його припинення.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Подальше перебування позивача у шлюбі з відповідачем порушує його вільне волевиявлення припинити цей шлюб, що узгоджується із вимогами сімейного законодавства.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що не відповідає нормативному визначенню змісту шлюбних відносин та є неприпустимим у демократичному суспільстві.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.

Відповідачем не вживались заходи щодо збереження шлюбу, суду не надано доказів намагання сторін зберегти сім`ю. Крім того представником відповідача позов в частині розірвання шлюбу визнано, зазначено, що строк для примирення надавати не потрібно.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, розірвання шлюбу відповідає волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач також просить залишити їй прізвище ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Твердження відповідача та його представника про те, що він не бажає, щоб позивач після розірвання шлюбу залишалась на його прізвищі, суд не бере до уваги, оскільки право позивача передбачено законом та не може бути оспорине протилежною стороною.

Отже, з врахуванням вимог ст. 113 СК України, позивачу після розірвання шлюбу слід залишити прізвище ОСОБА_5 .

Крім того, позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №13 від 09.08.2022 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

З огляду на викладене, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Також ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.1, ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що під час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач зверталась за правничою допомогою до адвоката Клименко І.Ф., що підтверджено договором про надання правової (правничої) допомоги (послуг) в цивільній справі від 08.08.2022.

Відповідно до п.4.1 розділу ІV договору за послуги, передбачені п.1.1, п.2.1 даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в фіксованому розмірі: 800 (вісімсот гривень) в день підписання цього договору (а.с.9 том 1 ).

Крім того, надано акт виконаних робіт від 11.08.2022 (а.с.10 том 1), квитанцію до прибуткового касового ордеру №20 від 08.08.2022 (а.с.13 том 1) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.11 том 1).

Також позивачем понесено витрати за надання правничої допомоги під час перегляду заочного рішення по справі, а саме подачі заперечень на заяву про перегляд заочного рішення від 28.09.2022 по справі №147/694/22.

На підтвердження понесених витрат позивачем подано суду ордер на надання правничої допомоги від 07.11.2022 (а.с.19 том 2 («перегляд заочного рішення») , договір про надання правової (правничої) допомоги (послуг) в цивільній справі від 07.11.2022 (а.с.20 том 2 («перегляд заочного рішення»), квитанцію до прибуткового касового ордеру №22 від 07.11.2022 на суму 1500,00 грн (а.с.20 том 2 («перегляд заочного рішення»), акт виконаних робіт від 11.11.2022 (а.с.21 том 2 («перегляд заочного рішення»).

Відповідно до п.4.1 розділу ІV договору за послуги, передбачені п.1.1, п.2.1 даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в фіксованому розмірі: 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень) в день підписання цього договору (а.с.20 том 2 («перегляд заочного рішення»).

З акту виконаних робіт щодо надання правничої допомоги від 11.11.2022 вбачається, що до переліку наданої замовнику правової допомоги входить: ознайомлення із заявою про перегляд заочного рішення Тростянецького районного суду Вінницької області в цивільній справи №147/694/22; складання процесуальних документів (заперечення на заяву про перегляд заочного рішення в цивільній справі №147/694/22 про розірвання шлюбу); оформлення документів щодо надання правової допомоги клієнту у справі (4 год) 1500 грн. (а.с.21 том 2).

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та фінансового стану обох сторін.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає що справедливим, співмірним та обгрунтованим є розмір витрат понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в сумі 1800 грн.

Щодо заявлених вимог представника відповідача адвоката Богачук І.Ю. про стягнення понесених витрат за надання правничої допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати понесені відповідачем не відшкодовуються, тому в задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат слід відмовити.

Крім цього, враховуючи вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України, суд звертає увагу на те, що представником відповідача в якості доказів понесених судових витрат надано суду договір про надання правової допомоги №07-09 від 07.09.2022. Інших документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) суду не надано.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 141, 142, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 липня 2020 року Відділом ДРАЦС по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 23.

Залишити позивачу ОСОБА_2 шлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) та понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1800 грн (одна тисяча вісімсот гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я сторін:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03 лютого 2023 року.

Суддя А.М. Мудрак