РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/12386/22

Провадження № 22-ц/4815/332/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Шимківа С.С., Хилевича С.В..

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Демарчук Н.О. на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2022 року, ухвалене в складі судді Гордійчук І.О., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 569/12386/22

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позов мотивований тим, що б/н від 21.05.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем померлої є ОСОБА_1 , а відтак зобов`язаний сплатити борг за кредитним договором, який становить 16333,90 грн. Також зазначає, що позивачем 26.06.2021 була направлена претензія кредитора до Другої Рівненської державної нотаріальної контори. Претензія до спадкоємця була направлена банком 25.12.2021.

Просить стягнути суму боргу та сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2022 року в позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позивач як кредитор спадкодавця є таким, що не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені статтею 1281 ЦК України.

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судове рішення суду першої інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що банк не пропустив передбачений частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки кредитор не зобов`язаний повідомляти спадкоємців про наявність вимог щодо спадщини безпосередньо, а таке повідомлення може бути здійснено через нотаріальну контору. Суд не врахував, що стаття 1281 ЦК України не встановлює порядку пред`явлення вимог кредиторів. Вказує, що пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю та і через нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд враховує, що правовідносини сторін засновані на письмовій документарній формі, докази, які сторони вважали за необхідне подати, подані, позиції скаржника викладені письмово згідно із п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про розгляд справи з участю його представника.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає .

Убачається, що 21.05.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н. Згідно з умовами кредитного договору було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 20000 грн.

У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 згодна з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 померла.

03.06.2021 року позивач направив Другій Рівненській державній нотаріальній конторі претензію кредитора з проханням включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16333,90 грн, а також повідомити інформацію про спадкоємців та видані свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 01.07.2021 №717/01-16 Другою Рівненською державною нотаріальною конторою направлено до ПАТ КБ «Приватбанк» відповідь, що претензію кредитора з додатками до майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено до Приватного нотаріуса Бештинарського О.В. за належністю.

Листом №25/01-16 від 01.07.2021 Приватний нотаріус Бештинарський О.В. повідомив, що після смерті ОСОБА_2 , на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 відкрито спадкову справу №6/2020.

30.06.2020 чоловік спадкодавця ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті дружини, на користь сина померлої ОСОБА_1

04.02.2021 приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за №82 та за №83 (спадкова справа №6/2020).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_2 є правонаступником у спірних правовідносинах.

23.12.2021 року позивач направив відповідачу ОСОБА_1 листи-претензію про обов`язок сплатити заборгованість перед банком в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно з статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України.

Згідно із вимогами частин першої-третьої статті 1281 ЦК України ( в редакції на час виникнення правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 1281 ЦК України і зазначено, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року у справі № 202/7691/17 (провадження № 61-5042св21), зазначено, що «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12».

Убачається, що направлення 03.06.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» заяви як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_2 до Другої Рівненської державної нотаріальної контори, в якій вказано, що банку стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 та, що за боржником обліковується заборгованість у розмірі 16333,90 грн., банк просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16333,90 грн, а також повідомити інформацію про спадкоємців та видані свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України.

При цьому вимога до спадкоємця боржника була направлена з дотриманням строку, передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України, а саме не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Долученою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 підтверджується факт встановлення кредитного ліміту у розмірі 20 000 грн.

З аналізу виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник дійсно користувався кредитними коштами банку та здійснював часткове погашення заборгованості.

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 21.05.2010 року становила 16333,90 грн. Сума заборгованості відповідачем не спростована.

Таким чином, встановивши відповідно до положень статті 1282 ЦК України наявність порушеного права (наявність непогашеної спадкодавцем заборгованості за договорами позики), факт прийняття спадщини відповідачем після смерті позичальника ОСОБА_2 , своєчасне звернення кредиторів до спадкоємців, наявність спадкового майна у вигляді частини квартири та земельної ділянки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми боргу, але в межах вартості одержаного у спадщину майна.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення то судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6202,50 грн

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2022 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 21 травня 2010 року у розмірі 16333,90 грн. (шістнадцять тисяч триста тридцять три грн 90 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 6202,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 16 березня 2023 року.

Головуючий :

Судді :