ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10035/22

Провадження № 22-ц/4820/77/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року (суддя Карплюк О. І.) у справі за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гаражний кооператив «Ключ-13», про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина, спадковим майном, серед іншого, є гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний гараж був збудований на земельній ділянці, яка була виділена під будівництво гаража згідно з рішенням виконкому Хмельницької міської Ради народних депутатів № 66 від 27 березня 1980 року та акту відводу меж і червоних ліній ділянки в натурі від 03 червня 1980 року. Спадкоємцем майна померлого була його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав на гараж. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачів ОСОБА_6 . Після її смерті спадщину прийняли син ОСОБА_7 та онука ОСОБА_3 , батько якої ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкові права на гараж оформлені не були. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 і спадкоємцем майна після його смерті є неповнолітня донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Отримати свідоцтво про право на спадщину на гараж не можуть у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Тому позивачі просили визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину гаража площею 18,8 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який вона прийняла у спадщину після смерті баби ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла вказаний гараж у спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформили своїх спадкових прав на нього.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину гаража площею 18,8 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який вона прийняла у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформили своїх спадкових прав на нього.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року в позові відмовлено.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі, поданій представником, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилаються на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину, на яку претендують. Спірний гараж був закінчений будівництвом та на нього у 2000 році на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право особистої власності на гараж, а тому висновки суду щодо відсутності факту введення нерухомого майна в експлуатацію та як наслідок обрання позивачами неефективного способу захисту порушеного права є безпідставними. Не погоджуються з твердженням суду щодо необхідності залучення ОСОБА_4 до участі у справі як спадкоємця після смерті ОСОБА_7 , оскільки остання не є спадкоємцем у розумінні ЦК України. Вважають помилковим висновок суду щодо необхідності залучення в якості відповідача гаражного кооперативу «Ключ-13», так як спору з кооперативом немає. Помилковим також є твердження суду про відсутність документів щодо правонаступництва гаражним кооперативом «Ключ-13» прав гаражного масиву Рибалка-1. Гаражний кооператив був створений після смерті ОСОБА_5 .

У засіданні апеляційного суду представник позивачів апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивачі не пред`явили вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не надали доказів того, що Гаражний кооператив «Ключ-13» є правонаступником гаражного масиву Рибалка -1, обрали невірний спосіб захисту порушеного права та не залучили до участі у справі усіх відповідачів - спадкоємця ОСОБА_4 та Гаражний кооператив «Ключ-13».

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачів ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина, спадковим майном, серед іншого, є гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Спадкоємцем майна померлого була його дружина ОСОБА_6 , яка спільно проживала із спадкодавцем і фактично прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав. Спільне проживання подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтверджується довідкою ЖЕК № 1 від 03 липня 2012 року № 971 та листом Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 24 листопада 2021 року № 4437/03-10. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачів ОСОБА_6 . Після її смерті спадщину прийняли син ОСОБА_7 та онука ОСОБА_3 , батько якої ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 березня 2012 року, виданим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_7 . Відповідно до листа приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А. А. від 29 листопада 2021 року № 466/01-16 спадкоємцем за законом майна померлого батька є малолітня донька ОСОБА_2 .

Отримати свідоцтво про право на спадщину на гараж позивачі не можуть у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Отже, прийняття у встановленому законом порядку спадщини позивачами підтверджується наведеними вище документами.

Помилковим є висновок суду про незалучення до участі у справі спадкоємця ОСОБА_7 дружини ОСОБА_4 , оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка вона не подавала, на спадкове майно не претендує. У матеріалах справи наявні відомості про їх роздільне зареєстроване місце проживання на час відкриття спадщини.

Тому апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_4 не є спадкоємцем у розумінні ЦК України.

Висновок суду про необхідність залучення до участі у справі як відповідача Гаражного кооперативу «Ключ-13» не ґрунтується на законі.

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції вважав, що за відсутності факту прийняття гаража в експлуатацію ефективним способом захисту порушеного права є визнання майнових прав на цей об`єкт.

Колегія суддів вважає цей висновок суду передчасним з таких підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 4 статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами 1 і 2 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

З урахуванням зазначеного, об`єкти нерухомого майна, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Установлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської Ради народних депутатів від 27 лютого 1980 року № 66 ОСОБА_5 виділена земельна ділянка для встановлення металевого гаража в районі АДРЕСА_3 площею 21 кв. м. (блок 2, бокс 58).

Технічний паспорт на гараж у гаражному масиві по АДРЕСА_2 на ім`я власника ОСОБА_5 виготовлений після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також після смерті власника 15 березня 2000 року виконавчий комітет Хмельницької міської Ради народних депутатів видав свідоцтво про право особистої власності на спірний гараж на ім`я ОСОБА_5 .

Зазначене свідоцтво видано на підставі рішення Хмельницької міської Ради народних депутатів від 18 квітня 1991 року № 91-Б, яким було зобов`язано усіх громадян міста провести реєстрацію та інвентаризацію гаражів, які знаходяться на обліку у міському об`єднанні гаражних масивів.

Відповідно до цього рішення було організовано реєстрацію та інвентаризацію гаражів у місті через обласне бюро технічної інвентаризації, яка мала бути закінчена до 15 грудня 1991 року і кожний власник гаража повинен мати свідоцтво про право власності на гараж, план гаража, технічний паспорт на нього.

Матеріали справи не містять доказів щодо дати забудови спірного гаража.

Тому не можливо зробити висновок чи збудований він до 05 серпня 1992 року, коли закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності, чи після зазначеної дати, коли об`єкти нерухомого майна підлягали прийняттю в експлуатацію.

Отже, відсутні також докази належності нерухомого майна - гаража на праві власності ОСОБА_5 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов не підлягає задоволенню з підстав його недоведеності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта