Номер провадження: 22-ц/813/1813/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.
За участю секретаря - Дерезюк В. В.
розглянула у судовому засідання м. Одеса в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жмуд Олега Володимировича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірс»

- про зобов`язання вчинити дію,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА
Короткий зміст вимог

В вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірс» про зобов`язання заміни неремонтопридатний холодильника TM Liebherr ICBN 3066 на новий холодильник TM Liebherr ICBN 3386 без доплати.

В обґрунтування позову зазначає, що десятого лютого 2010 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу придбано у МПП «ЕКОН-Т» побутову техніку, в тому числі холодильник TM Liebherr ICBN 3066. Вартість зазначеного холодильника становила суму, еквівалентну 1456 євро. Під час гарантійного строку холодильник вийшов із ладу з причин, що не пов`язані з його неналежною експлуатацією.

Продавець холодильника МПП «ЕКОН-Т» припинило свою діяльність та 14.01.2020 року ним направлено вимогу про заміну товару до ТОВ «МІРС», яке здійснює реалізацію побутової техніки, зокрема, холодильників марки Liebherr в Україні.

Таку саму модель холодильника знято з виробництва, позивачем для заміни було обрано модель того самого виробника, яка за своїми характеристиками максимально наближена до холодильника, який вийшов з ладу, а саме: холодильник Liebherr ІСВN 3386 вартість якого станом на момент звернення становила 62099 грн.

Листами від 15.01.2020 р. та 14.02.2020 р. відповідач повідомив його, що модель неремонтопридатного холодильника ТМ Liebherr ІСВN 3066 знята з виробництва у 2012 році та відсутність його в наявності.

Зазначив про можливість заміни неремонтопридатного холодильника ТМ Liebherr ІСВN 3066 на новий холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3386 за умови оплати різниці між вартістю холодильника Liebherr ІСBN 3066 станом на момент його придбання (16 046, 28 грн.) та холодильника Liebherr ІСВN 3386 (62099 грн.), тобто за умови доплати суми в розмірі 46956,72

Пропозиція ТОВ «МІРС» була обґрунтована тим, що неремонтопридатний холодильник та обраний позивачем на заміну холодильник не є аналогічними товарами.

Одинадцятого березня 2020 року позивачем направлено до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради заяву, в якій він просив надати роз`яснення з приводу того, чи є аналогічні неремонтопридатний холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3066 та холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3386, та порядку визначення ціни знятого з виробництва холодильника для проведені взаємозаліку з вартістю нового товару.

13.04.2020 року за № 83/0113/0 отримав відповідь, що воно не наділено компетенцією щодо надання висновків згідно аналогічності товарів, а посилаючись на ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України зазначило, що подібними (аналогічним розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються та вважаються комерційно взаємозамінними.

Посилаючись на вимоги частини1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживача» позивач просив суд замінити товар, а саме його неремонтований холодильник TM Liebherr ICBN 3066 на новий холодильник TM Liebherr ICBN 3386 без доплати.

11 листопада 2020 року від позивача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що не можна стверджувати, що холодильник вийшов з ладу під час гарантійного строку, оскільки належність спірного холодильника до товару, який має гарантійний строк та тривалість гарантійного строку позивачем не доведені.

Також відповідач зазначає, що моделі ІСВN 3066 та ІСВN 3386 за сукупністю своїх споживчих властивостей не можуть бути комерційно взаємозамінними.

Крім того, відповідач зазначає, що задовольнити вимогу позивача про заміну його моделі ІСВМ 3066 на модель ІСВN 3386 неможливо у зв`язку з відсутністю у відповідача моделі ІСВМ 3386.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

08 лютого 2021 року від відповідача надійшла заява відповідно до якої просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивач звернувся до неналежного відповідача.

Так, ТОВ «Мірс» не є ні продавцем, ні виробником, ні підприємством, що задовольняє вимоги споживача за його місцезнаходженням, ні створеним власником продавця підприємством, яке здійснює продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, ні створеним виробником представництвом (філією), ні підприємством, яке задовольняє вимоги споживача на підставі договору з виробником.

Позивач в свою чергу у клопотанні від 09 лютого 2021 року зазначив, що відповідач та виробник холодильників Liebherr мають партнерські/договірні відносини з яких видно, що відповідач реалізує на території України холодильники Liebherr здійснює їх технічне обслуговування та задовольняє вимоги споживачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 021липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірс» про зобов`язання вчинити дію відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з його необґрунтованості та недоведеності належними та допустимими доказами на підтвердження того, що діями відповідача були порушені права позивача, як споживача. Позивач не надав доказів для встановлення факту, що поломка холодильника відбулася у зв`язку з недоліками допущеними з вини виробника.

Короткий зміст апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року та задовольнити позовні вимоги посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що має суттєве значення для її вирішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам по справі та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що предметом з`ясування обставин справи є строк служби холодильника Liebherr, а не гарантійний строк, висновок суду щодо безпідставного пред`явлення вимог до відповідача після закінчення гарантійного строку, а також необхідність доведення такого строку, свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції, до спірних правовідносин ч.10 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів».

ТОВ «МІРС» є офіційним дистриб`ютором компанії Liebherr в Україні.

Спеціальним формуляром від 13.01.2020 року зроблено висновок майстром на підставі Наряду-замовлення від 30.12.2019 року, про не ремонтопридатність холодильника ( витікання охолоджувальної рідини в задній частині та набухання задньої стінки) в зв`язку з чим від звернувся до ТОВ «МІРС» щодо його заміни .

ТОВ «МІРС» погодилось здійснити заміну холодильника на інший з доплатою різниці вартості або повернути кошти.

Протікання було на задній стінці холодильника де немає відкритого доступу є істотним недоліком допущених з вини виробника. Однак ці факти проігноровані судом першої інстанції, що призвело до невірних висновків щодо недоведеності істотності недоліків холодильника з вини виробника.

Суд в порушення ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів» поклав обов`язок доведення недоліків (істотних) допущених з вини виробника на споживача. При цьому посилається на доведеність ним істотності дефекту, а саме продавець/виробник має доводити, що такий недолік стався не з його вини, що узгоджується з позицією постанови ВС від 01.07.2020 року у справі № 751/78923/17.

Вимога ним пред`явлена через 9 років та 338 днів та заявлена в межах 10 річного строку служби такого холодильника.

ТОВ «МІРС» є належним відповідачем, визнавав його вимоги, однак районний суд не застосував до спірних правовідносин правовий висновок ВС від 07.10.2020 року у справі 450/2286/16-ц - застосування принципу заборони суперечливої поведінки.

Водночас апелянт посилається на те, що районний суд не застосував до спірних правовідносин положення ч.7 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», що призвело до невірних висновків та не проаналізував порядок заміни товару неналежної якості на товар належної якості з доплатою чи без .

Одночасно посилається на невідповідність висновку суду щодо недоведеності аналогічності холодильника TM Liebherr ICBN 3066 холодильнику TM Liebherr ICBN 3386.

При цьому вартість неремонтованого холодильника TM Liebherr ICBN 3066 перевищувала вартість холодильника TM Liebherr ICBN 3386.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «МІРС» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись , що вони не є належним відповідачем у справі, який послідовно дотримується позиції щодо обміну холодильника з доплатою.

Заміни неремонтопридатний холодильника TM Liebherr ICBN 3066 на новий холодильник TM Liebherr ICBN 3386 неможливо в зв`язку з відсутністю у ТОВ «МІРС» моделі ICBN 3386 та відсутності холодильників, які за своїми характеристиками аналогічні названій моделі.

03.01.2023 року від представника ТОВ «МІРС» надійшла заява в котрій просить розглянути справу за їх відсутністю.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Наседкін О.І. подав заяву в котрій просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від' 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.,керуючисьстаттею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9від24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст.372ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились в режимі відео конференції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 2, 3 ст. 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

У відповідності з ч. 2 ст. 679 та ч. 3 ст. 680 Цивільного кодексу України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Гарантійний термін має зазначатися у паспорті на товар (роботу, послугу)або його етикетці чи у будь-якому іншому документі, що додається до товару (роботи, послуги).

Споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, у якого він був придбаний, якщо товар не підійшов за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути

ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом 14 днів, не рахуючи дня купівлі. Обмін товару належної якості проводиться, якщо він не споживався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у Законі, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це

споживача, який вимагає обміну товару.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем проводяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а у разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший термін за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом 7 днів.

Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Згідно п. 10 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев`ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред`явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті.

Зокрема передбачено право споживача за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору: на підставі п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Несправність холодильника TM Liebherr ICBN 3066 позивачем встановлена після користування ним 9 років, 11 місяців, 5 днів .

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст.77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81, ч.ч.1, 3 ст.83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що гарантійний строк закінчився, а жодного факту про те, що недолік виник з вини продавця/виробника (виробничий недолік) позивач не надав, районний суд дійшов правильного висновку щодо в недоведеності позовних вимог.

Відповідно до п. 13. ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги, встановлені частиною першою цієї статті щодо товарів, виготовлених за межами України, задовольняються за рахунок продавця (імпортера).

Отже, вимоги стосовно холодильника пред`являються продавцю/імпортеру такого товару.

Судом встановлено, що продавцем товару являвся МПП «ЕКОН-Т».

При зверненні з позовом ОСОБА_1 вказав відповідачем ТОВ «МІРС», посилаючись на те, що МПП «ЕКОН-Т припинило свою діяльність та саме відповідач здійснює реалізацію побутової техніки, зокрема марки холодильників Liebherr .

Судова колегія приходить до висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» на відносини між позивачем та відповідачем не розповсюджується, оскільки ТОВ «МІРС» не є стороною договору купівлі- продажу спірного холодильника.

Жодного майна позивачу ТОВ «МІРС» не передавало, ніяких коштів за товар не отримувало. Позивачем не надано доказів, що ТОВ «МАРС» імпортувало холодильник, ним придбаний та постачало цей товар продавцю МПП «ЕКОН-Т».

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення суду не вбачає.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жмуд Олега Володимировича, залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 24.01.2023 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- О.С.Комлева

С.М.Сегеда