Справа № 502/1660/22
16 лютого 2023 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О.А.
секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
за наявними у справі матеріалами
цивільну справу за позовом
про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних
від простроченої суми боргу
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
В позовній заяві позивач зазначив, що 26.07.2021 року Кілійським районним судом Одеської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач) до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 10 506 (десять тисяч п`ятсот шість) грн. 99 коп., 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 21.02.2016 року о 20 год. 30 хв. у м. Одесі по Адміральському проспекту, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volvo» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілю «Volvo» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Постановою Малиновського районного суд м. Одеси від 21.03.2016 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/8610954 від 28.12.2015 року. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. 06.10.2022 року Відповідачем було здійснено фактичне виконання Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2021 року в повному обсязі. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 588 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 02.08.2019 року по 06.10.2022 року складає 1 267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 00 коп. Таким чином, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16). Зважаючи на вищевказане, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 5 588, 66 грн., відсотки річних за користування грошовими коштами в розмірі 1 267 грн., судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви в розмірі 992,40 грн. а також витрати у розмірі 3000 за оплату послуг адвоката відповідно до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року.
Ухвалою судді від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.
Враховуючи, що позивач надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 521/16583/19 від 26.07.2021 р. позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу. Стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 506, 99 гривень, понесені судові витрати в розмірі 768, 40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, що разом становить 13 275, 39 гривень.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховної палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Разом з тим за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з врахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошей коштами, належними до сплати кредитору.

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст.625ЦК України, не обмежує кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника, та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом відповідачем не виконано зобов`язання за рішенням суду в повному обсязі. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26 липня 2021 року по справі № 521/16583/19, яким позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено, набрало законної сили 26.08.2021 року. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу боргу складає період часу з 02.08.2019 року по 06.10.2022 року, що становить 1161 днів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд погоджується з розрахунком позивача суми трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 1267 грн.

Суд зазначає, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, застосовуються норми Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27 липня 2007 року. Сума індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення). Згідно наданого позивачем розрахунку, що узгоджується із даними Державного комітету статистики України, за період з серпня 2019 року по вересень 2022 року сума інфляційного збільшення боргу становить 5588,66 грн.

Таким чином, позивач просить про стягнення трьох процентів річних та суми інфляційного збільшення боргу за весь час прострочення, за 1161 день (три проценти річних за період з 02.08.2019 року по 06.10.2022 року включно, інфляційне збільшення боргу за період з серпня 2019 року по вересень 2022 року включно).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. Крім цього, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем.

Виходячи з викладених обставин, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, тому є підстави для їх задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Окрім цього, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. посилаючись, що між ним та адвокатом Самойленко П.М. було укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом було встановлено, що 30.01.2019 року між позивачем та адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №30/01/19.

Відповідно до акту здачі прийняття /надання послуг/ до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 р., на виконання зобов`язань за вказаним договором адвокат надав клієнту наступну правову допомогу:

- аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі, 2 години, вартість 500 гривень;

- написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду, супровід судової справи, 5 годин, вартість 1500 гривень;

Крім того, клієнтом здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи /подання заяв, клопотань, звернення до державної виконавчої служби/ в розмірі 1000 грн.

Як встановлено судом, згідно акту здачі прийняття /надання послуг/ до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 р. сума витрат на правову допомогу ОСОБА_1 складає 2000 грн., та вказана сума сплачена ОСОБА_1 , отримувач « ОСОБА_3 », що підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2022 року № Р24АС6067.

Всього адвокат Самойленко П.М. надав клієнту правову допомогу у кількості 7 годин з урахуванням суми авансу, на загальну суму 3000 гривень.

Суд, враховуючи виконану адвокатом роботу та складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.6,23,526,530,610, 611, 625, 631,1046, 1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1267 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5588,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у сумі 992, 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , - 3000 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников