Справа № 214/1302/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/1302/21

за позовною заявою Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради,

до ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору 1: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді,

третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору 2: Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору 3: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 4: виконавчий комітет Покровської районної у місті ради,

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради Старовойт В. звернувся до суду 18.02.2021 з позовом, уточнивши його 08.06.2021, в якому просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати дитину Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради для її подальшого влаштування; стягнути з ОСОБА_1 на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або опікуна, у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; визнати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що має право користуватися житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В обґрунтування позову представник вказує, що ОСОБА_1 має на вихованні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання дитини не зареєстровано. 17.09.2020 малолітня ОСОБА_4 на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, була тимчасово влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР, оскільки мати дитини - ОСОБА_1 покинула дитину на сторонніх осіб за адресою: АДРЕСА_2 . З того часу мати дитиною не цікавилася, до служб у справах дітей виконкомів Саксаганської та Покровської районних у місті рад з питання повернення їй на виховання малолітньої доньки, не зверталася. За місцем проживання ОСОБА_1 , зі слів сусідів, тривалий час не з`являлася. Вікна квартири, що розташовані на першому поверсі п`ятиповерхового будинку виглядають занедбаними. ОСОБА_1 неодноразово вироками районних судів м. Кривого Рогу визнавалася винною за вчинення кримінальних правопорушень. Наразі встановлено, що відомості про малолітню ОСОБА_5 не внесено до реєстру обліку дітей закладів загальної середньої освіти, які підпорядковуються департаменту освіти і науки виконкому Криворізької міської ради. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021 ОСОБА_2 визнано батьком малолітньої ОСОБА_3 , в актовий запис №114 про народження, складений 27.01.2012 Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області внесено зміни, а саме: виключено відомості про батька ОСОБА_6 , зазначено батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України. Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради направлено клопотання до служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради про вирішення питання щодо влаштування малолітньої ОСОБА_3 в сім`ю батька або позбавлення останнього батьківських прав. Відповідачкою, в порушення п. 5 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 №207, протягом трьох місяців з моменту реєстрації факту народження доньки не зареєстровано місце постійного проживання дитини, чим порушено право малолітньої на користування житлом. Враховуючи, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, керуючись інтересами дитини, представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 18.02.2021 матеріали позову передано в провадження судді ОСОБА_8.

Ухвалою від 12.04.2021 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представником відповідачки адвокатом Саліною М.О. 30.08.2021 подано клопотання про виклик для допиту свідка.

Від третьої особи ОСОБА_2 25.10.2021 та 09.02.2022 надійшли письмові пояснення по справі, в яких він зазначив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 мешкав спільно з ОСОБА_1 та у них народилася спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька з 2016 року проживала разом із ОСОБА_2 та він про неї піклувався. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021 ОСОБА_2 визнано батьком малолітньої ОСОБА_3 . ОСОБА_2 зазначає що приділяв достатньо уваги своїй донці, у чому йому допомагали рідні та близькі. Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої ОСОБА_3 , керуючись інтересами дитини, при вирішенні даної справи ОСОБА_2 покладається на розсуд суду, просить передати доньку на піклування його сестри ОСОБА_7 до його повернення, визнати ОСОБА_5 такою, що має право користуватися житлом за адресою: АДРЕСА_1 , закріпити його право як батька, відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021.

Представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Саліною М.О. 31.01.2022 подано заяву, в якій вона зазначає, що проти позовних вимог категорично заперечує, вважає їх безпідставними та такими, що не доведені матеріалами справи.

Відповідно до Розпорядження №589 від 25.07.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з увільненням судді ОСОБА_8 від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

На підставі протоколу від 25.07.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 26.07.2022 прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою від 25.08.2022 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено виконавчий комітет Покровської районної у місті ради.

Ухвалою від 08.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, заява представника відповідачки Саліної М.О. про виклик свідка повернута без розгляду.

Представник позивача Іванова О.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, суду надала заяву, в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, до суду не з`явилися. У поданій у підготовче судове засідання заяві представником відповідачки зазначено, що вона просить розглядати справу за її та відповідачки відсутністю, проти задоволення позову заперечують у повному обсязі. Відзиву не подано.

Треті особи участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили.

Представник третьої особи КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР Сахно С.Б. подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Бондуровська М. подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Третя особа ОСОБА_2 , який перебуває у ДУ «Синельниківська ВК (№94)», виклав свої пояснення письмово, де зазначив що проти задоволення позову не заперечує.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи, а також враховуючи належне повідомлення учасників про дату, час та місце проведення судового засідання, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №114. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками малолітньої ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_6 - батько.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 23.09.2020, відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі №211/5553/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено зміни до актового запису №114 про народження ОСОБА_3 , складеного 27.01.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме виключено відомості про батька « ОСОБА_6 », зазначено батьком дитини « ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України». Рішення суду набрало законної сили 01.04.2021.

Як вбачається з акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.09.2020, за адресою АДРЕСА_2 знайдено дитину ОСОБА_5 , яку її мати залишила на сторонніх осіб. Дитина тимчасово влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації №1» КМР.

Адміністрацією КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації №1» КМР 17.09.2020 повідомлено начальника Служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради про перебування у закладі з 17.09.2020 неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що дитина залишилася без батьківського піклування.

Начальником Служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради повідомлено Службу у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, що з 17.09.2020 по теперішній час малолітня дитина ОСОБА_3 перебуває в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації №1» КМР як така, що залишилася без батьківського піклування. Мати дитини ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , залишила дитину на сторонніх осіб, вихованням дитини не займається, за адресою: АДРЕСА_2 не мешкає, встановити телефонний зв`язок та місце її знаходження не надається можливим. До служби у справах дітей ОСОБА_1 щодо повернення малолітньої дитини з центру реабілітації не зверталася.

При неодноразовому відвідуванні комісією Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради сім`ю ОСОБА_1 за адресою зареєстрованого її місця проживання: АДРЕСА_1 , обстежити житлово-побутові умови та провести профілактичну бесіду із ОСОБА_1 не надалося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчиняв, доступу до житла не надано, зі слів сусідів в квартирі ніхто не мешкає тривалий час, про що складено відповідні акти.

Працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилися перевірки, за результатами яких встановлено, що під час неодноразового відвідування адреси мешкання ОСОБА_1 двері квартири ніхто не відчиняє. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає, встановити її місцезнаходження не видалося за можливе.

Департаментом освіти і науки виконкому Криворізької міської ради 07.12.2020 надано інформацію, що в реєстрі обліку дітей закладів загальної середньої освіти, що підпорядковується департаменту, малолітня ОСОБА_4 не значиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами 1-3 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлення щодо неї батьківського піклування, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

В розумінні п. 16Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 вказаної постанови.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

Відповідно до ч. 5ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Так, виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради складено висновок від 09.02.2021 №10/39-648 про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується із зазначеними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_1 , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток малолітньої ОСОБА_3 , неприйняття участі в її вихованні, безвідповідальне ставлення до неї загалом. При цьому така поведінка відповідачки є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідачки до дитини, яка знаходиться з 17.09.2020 у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації №1» КМР є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього дитини. Провівши ретельний аналіз життя ОСОБА_1 , у тому числі відсутність офіційного місця роботи, характеризуючі дані, її ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, відсутність тенденції до виправлення, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачки крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачки на передбачене ст. 169 СК України її право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням її ставлення до дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки відповідачка є фізично здоровою особою в працездатному віці, зобов`язана утримувати свою дитину, не дивлячись на фактичну відмову від неї, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття - на користь державного закладу, у якому буде перебувати дитина, або опікуна.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог про визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що має право користуватися житлом та накладення заборони на відчуження майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.

Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових на нерухоме майно вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована та нікому з фізичних осіб не належить на праві приватної власності.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 майна, яке належить їй на праві приватної власності, доказів реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , доказів того, що дитина має будь-яке відношення до вказаної квартири та доказів того, що вказана квартира зареєстрована саме за відповідачкою на праві власності, а не вона є там лише зареєстрованою, позаяк у разі задоволення даних вимог, можуть бути порушені права власників вказаної квартири.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач на підставі п. 14 ч. 1 ст. 3 СК України звільнений від сплати судового збору за подання заяви про захист прав малолітньої дитини, виходячи з результату вирішення спору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 816,00 грн за одночасне пред`явлення однієї немайнової та однієї майнової вимог, які є окремими об`єктами справляння судового збору, за ставками судового збору, що діяли на момент звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 128, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовну заяву Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмету спору: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 , виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Передати малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчому комітету Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування.

Стягувати з ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, юридична адреса: вул. Павла Глазового, буд. 4а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, юридична адреса: вул. Ватутіна, буд. 51а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору 3: ОСОБА_2 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 4: виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Шурупова, буд. 2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Сіденко С.І.