Ухвала

17 березня 2023 року

м. Київ

справа № 128/507/22

провадження № 61-3068ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, товариства

з обмеженою відповідальністю «Вінекс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня

2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві разом із доданими до неї документами.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявникові.

Заявник неодноразово звертався з касаційною скаргою на зазначене судове рішення до Верховного Суду.

1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 30 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано заявникові надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору, а також нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали та зазначено про наслідки її невиконання. Копію ухвали направлено на зазначену в касаційній скарзі адресу заявника.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 14 грудня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 21 липня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Роз`яснено заявникові, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (провадження

№ 61-8599ск22).

2. У лютому 2023 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 08 лютого 2023 року визнано подання ОСОБА_1 повторної касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року

у зазначеній справі зловживанням процесуальними правами та повернуто її заявникові (провадження № 61-8599ск22).

3. У лютому 2023 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 20 лютого 2023 року визнано подання ОСОБА_1 втретє касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року

у зазначеній справі зловживанням процесуальними правами та повернуто її заявникові (провадження № 61-1851ск23).

4. У березні 2023 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, яка за змістом є тотожною трьом попередньо поданим касаційним скаргам.

Вчетверте подана касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадженнята підлягає поверненню з наступних підстав.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалами Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, 08 лютого 2023 року та

20 лютого 2023 року у справі № 127/507/22, існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаних ухвалах роз`яснення, вчетверте подав касаційну скаргу оформлену в аналогічний спосіб, одночасно заявником не надано суду разом із касаційною скаргою оригіналу квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору

у встановленому порядку та розмірі, а також нової редакції касаційної скарги разом із копіями останньої та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, а надано до Верховного Суду виключно копії касаційних скарг у вказаній справі, які по-перше датовані різними датами

(04 листопада 2022 року та 02 березня 2023 року), а також є відмінними за своїм змістом. Такі дії можуть свідчить про те, що заявник намагається отримати протилежну оцінку обставин, які Верховний Суд у цій справі вже визнав підставою для повернення скарги.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, 08 лютого 2023 року та 20 лютого

2023 року ОСОБА_1 не наведено та Верховний Суд їх не встановив.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами

є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки заявником при зверненні вчетверте до Верховного Суду із касаційною скаргою на те саме судове рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалами Верховного Суду

від 14 грудня 2022 року, 08 лютого 2023 року та 20 лютого 2023 року, вчетверте подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту вчетверте поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

5. Крім того, у змісті примірника касаційної скарги, яка датована 02 березня 2023 року, ОСОБА_1 порушується питання про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В., який приймав участь у розгляді касаційних скарг

ОСОБА_1 у зазначеній справі (провадження № 61-8599ск22).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 06 березня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві

Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І.,

Коломієць Г. В.

У зв`язку з цим заява про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. не розглядається.

6. Щодо зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом

у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).

Заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф (пункт 5 частини першої статті 144 ЦПК України).

У випадку зловживання процесуальними правами суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу в сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини першої статті 148 ЦПК України).

З 01 січня 2023 року відповідно до статей 7 та 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX установлено місячний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 684,00 грн.

Оскільки заявник допустив зловживання процесуальним правом на подання касаційної скарги у вказаній справі (№ 128/507/22), зокрема шляхом подання вчетверте касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 21 липня 2022 року без усунення обставин, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг ухвалами Верховного Суду

від 14 грудня 2022 року, 08 лютого 2023 року та 20 лютого 2023 року, Верховний Суд вважає за необхідне стягнути з заявника у дохід Державного бюджету України мінімальний розмір штрафу за пунктом 2 частини першої статті 148 ЦПК України, що становить 805,20 грн.

Стягувачем за ухвалою про стягнення штрафу є Державна судова адміністрація України (частина п`ята статті 148 ЦПК України).

Керуючись статтями 43, 44, 144, 148, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, товариства з обмеженою відповідальністю «Вінекс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії вважати неподаною та повернути заявникові.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021; код у ЄДР 26255795) штраф

у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу та Державній судовій адміністрації України.

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник