Єдиний унікальний номер судової справи 487/2072/22
Номер провадження 22-ц/812/185/23
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

13 лютого 2023 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Кушнірової Т.Б.,

з секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 05 грудня 2022 року під головуванням судді Темнікової А.О., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі ГУНП в Миколаївській області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом начальника ГУНП в Миколаївській області від 17 грудня 2018 року за №370 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено на посаду провідного інженера відділу капітального будівництва та пожежної безпеки управління логістики та матеріального-технічного забезпечення.

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області від 12 квітня 2021 року за №207 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з вищевказаної посади та призначено на посаду провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення.

24 травня 2022 року Начальником ГУНП в Миколаївській області видано наказ №662, пунктом 1 якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

В подальшому, на підставі цього наказу 13 червня 2022 року начальником ГУНП в Миколаївській області видано наказ №448 о/с, яким звільнено ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року за п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає накази №662 від 24 травня 2022 року та наказ №448 о/с від 13 червня 2022 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Так, в пункті 1 наказу №662 від 24 травня 2022 року зазначено, що позивач підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, ігнорування вимог ст.139 КЗпП України в частині сумлінного і точного виконання розпоряджень керівництва ГУНП, своїх посадових обов`язків, в частині вжиття заходів щодо запобігання і усунення недодержання строків і погіршення якості будівельно-монтажних робіт та контролю якості усунення будівельними організаціями недоробок, дефектів при реконструкції покрівлі нежитлової будівлі.

Тобто фактично в розумінні ст.147 КЗпП України до позивача застосовано дисциплінарне стягнення, єдиною підставою накладення якого може бути вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Між тим, відповідачем не було встановлено вини позивача у вчинені ним дисциплінарного проступку.

Усі висновки і доводи відповідача, викладені в наказі №662 від 24 травня 2022 року щодо порушення позивачем службової дисципліни зроблені внаслідок неповного та необ`єктивного службового розслідування, яке фактично не проводилось, оскільки викладені відповідачем обставини щодо невиконання робіт та порушення умов договору підряду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, в наказі №662 від 24 травня 2022 року не вказано в чому саме полягає порушення трудових обов`язків позивачем та які винні діяння останнього призвели до негативних наслідків.

Також, в наказі №448 о/с від 13 червня 2022 року зазначено, що позивача звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Між тим, з 12 квітня 2021 року (момент призначення на посаду) по 13 червня 2022 року позивач будь-яких порушень трудової дисципліни не допускав та дисциплінарні стягнення відносно нього не застосовувались.

Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області від 24 травня 2022 року №662 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області від 13 червня 2022 року №448 о/с «По особовому складу»;

поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення;

стягнути з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представник ГУНП в Миколаївській області надав до районного суду відзив, в якому просив у задоволені позову відмовити. Зазначав, що ОСОБА_1 неналежно виконував свої посадові обов`язки, в частині вжиття заходів щодо запобігання і усунення недодержання строків і погіршення якості будівельно-монтажних робіт та контролю якості усунення будівельними організаціями недоробок, дефектів при реконструкції покрівлі нежитлової будівлі Арбузинського відділення Братського ВП ГУНП в Миколаївській області. Дані порушення призвели до затікання води в приміщення під час опадів, підвищення вологи в приміщеннях службових кабінетів, замикання електромережі, плісняви на стінах.

Крім того вказував на те, що з аналізу положень п.1.2 посадової інструкції провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріального забезпечення ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 , яка затверджена 21 травня 2022 року, вбачається, що останній безпосередньо підпорядковується заступнику начальника управління начальнику відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області та начальнику управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області. Однак, позивач не повідомив про вищевказані проблемні питання керівництву ГУНП в Миколаївській області, не вжив заходів реагування на дані проблемні питання, що як наслідок спричинило створення працівникам поліції неналежних умов несення служби в даній адміністративній будівлі і загрозу їх життю та здоров`ю (затоплення, замикання проводки та плісняву на стінах), а ГУНП в Миколаївській області збитків.

Позивач раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного стягнення не дали позитивних наслідків та останній знову вчинив дисциплінарний проступок.

Також зазначав, що службове розслідування відносно дій ОСОБА_1 проведено у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області №662 від 24 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в області» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області №448 о/с від 13 червня 2022 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року з посади провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області.

Поновлено ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року на посаді провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області.

Стягнуто з ГУНП Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 75 635 грн. 28 коп., з наступним відрахуванням з цієї суми під час здійснення виплати належних до сплати податків та обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнуто з ГУНП в Миколаївській області на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Рішення районного суду обґрунтовано тим, що відповідачем не було доведено наявність підстав для припинення з працівником ОСОБА_1 трудового договору за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, а тому права позивача мають бути поновлені шляхом скасування наказу про звільнення та поновлення його роботі із стягненням на його користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст.235 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ГУНП в Миколаївській області, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовані всі фактичні обставини, що мають значення для справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в ст.263 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції, в межах оскарження, таким вимогам відповідає в повному обсязі.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що наказом ГУНП в Миколаївській області від 12 квітня 2021 року за №207 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено на посаду провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення (том 1 а.с.13).

Відповідно до доповідної записки №360/43-2022 від 13 квітня 2022 року поданої т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Миколаївській області, на ім`я начальника ГУНП в Миколаївській області, 13 липня 2021 року за №370 між ГУНП в Миколаївській області та ТОВ «ЕЛІТМЕГАСТРОЙ» укладено договір на закупівлю робіт з реконструкції покрівлі нежитлової будівлі Арбузинського відділення Братського ВП ГУНП Миколаївській області.

По вищевказаному договору проведено повну оплату, але роботи не виконані. Більш того, у зв`язку із порушенням договірних зобов`язань роботи виконано не в повному обсязі, акти приймання-здачі виконаних робіт не підписані особою, яка здійснювала технічний нагляд проведення реконструкції, на даному приміщенні на теперішній наявні не усунуті недоліки та пліснява, яка завдає серйозної шкоди здоров`ю співробітникам ГУНП в Миколаївській області, що дислокуються у даному приміщенні. Також, з метою проведення технічного нагляду за виконанням робіт по об`єкту «Реконструкція покрівлі нежитлової будівлі Арбузинського відділенні Братського ВП ГУНП Миколаївській області», ГУНП в Миколаївській області укладено договір №336 від 23 червня 2021 року, загальна вартість якого 37 000 грн., який повністю оплачений. Виявлені за результатами оглядів (обстежень) недоліки вказують на неналежне виконання умов договору, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, що призвело до неефективного використання бюджетних коштів на загальну суму 37 000 грн.

У зв`язку із цим, т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Миколаївській області вважав, що в діях працівників поліції, які відповідали за належне виконання поставлених керівництвом ГУНП в Миколаївській області завдань з покращення матеріально-технічного стану ГУНП в Миколаївській області наявні ознаки дисциплінарного проступку, а тому з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, просив призначити проведення службового розслідування (том 1 а.с.122-126).

На підставі вказаної службової записки наказом начальника ГУНП в Миколаївській області від 14 квітня 2022 року №499, з метою встановлення обставин події було призначено службове розслідування та утворена дисциплінарна комісія (том 1 а.с.121).

Згідно висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників ГУНП в Миколаївській області №575/43-2022 від 24 травня 2022 року, вивченням відповідної службової документації, опитуванням працівників поліції було встановлено, що 13 липня 2021 року за №370 між ГУНП в Миколаївській області та ТОВ «ЕЛІТМЕГАСТРОЙ» укладено договір на закупівлю робіт з реконструкції покрівлі нежитлової будівлі ВП №1 Первомайського РВП (далі Договір).

При виконанні Договору, відповідно до опитаних під час проведення службового розслідування: заступника начальника ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; заступника начальника начальника СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; начальника СКП ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, які несуть службу в адміністративній будівлі, та надали ідентичні пояснення, в тому, що підрядник, в порушення календарного плану та вимог п.2.1 Договору, розпочав роботи по реконструкції покрівлі з вересня 2021 року, а саме: почались проводитись роботи по демонтажу покрівлі даху демонтовано шифер та дерев`яний каркас з близько половини адміністративної будівлі. Після проведення демонтажу роботи проводились досить повільно, в порушення вимог п.8.3.1 Договору, підрядник не уточнював графік виконання робіт та, в порушення вимог п.8.3.2 Договору, не надавав ГУНП в Миколаївській області інформацію щодо заходів з усунення відставання робіт.

Восени почались дощі, в результаті чого проходило затікання до кожного кабінету, де був відсутній на той час дах. Під дією вологи почалось замикання електричної проводки. В подальшому в результаті впливу постійної вологи на стінах, стелі та підлозі приміщень почала утворюватися пліснява яка дуже негативно впливає на здоров`я людини. Дані затікання вологи в результаті атмосферних опадів проходили протягом близько трьох місяців.

Поряд з цим, підрядник, в порушення вимог п.4.3 Договору про вищевказані порушення ГУНП в Миколаївській області не повідомив, заходів щодо усунення порушень не вжив.

Отже, при проведенні реконструкції, крім інших порушень, підрядник допустив пошкодження об`єкта реконструкції, але відомостей про вжиття заходів реагування: забезпечення виправлення недоліків, ініціювання питання щодо притягнення підрядника до відповідальності за порушення умов договору при проведенні службового розслідування не встановлено.

Більш того, як встановлено з пояснень вищевказаних працівників поліції, в порушення вимог п.12.1 Договору та п.18.1 Договору дах був перекритий повністю приблизно в кінці січня 2022 року. Оплата по Договору проведена у 2021 році, до закінчення фактичного виконання робіт, підтверджується відомостями єдиного веб-порталу використання публічних коштів.

У ході службового розслідування ОСОБА_1 21 травня 2022 року надав письмове пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, вказавши, що до його завдань та обов`язків відповідно до посадової інструкції від 21 травня 2021 року №738/30-2021 входить: п.2.4 вивчення причин недодержання строків і погіршення якості будівельно-монтажних робіт, вживання заходів щодо їх запобігання і усунення та п.2.7 контроль якості усунення будівельними організаціями недоробок, дефектів у встановлені комісією строки. Також пояснив, що в даному випадку мало місце порушення з боку підрядника, а саме після зняття старої покрівлі даху вони тривалий час не клали нову покрівлю. Дані порушення призвели до затікання води в приміщення під час опадів, підвищення вологи в приміщення службових кабінетів, замикання електромережі, плісняви на стінах. При цьому для контролю виконання робіт за вказаним договором були укладені договір №336 від 23 червня 2021 року укладеного з КП ММР «Капітальне будівництво міста Миколаєва» на проведення технічного нагляду за виконанням робіт по об`єкту (загальна вартість якого 37 000 грн.) та договір від 23 червня 2021 року №337 укладеного з ТОВ «АГРОФОН-ПРОЕКТ» на здійснення авторського нагляду за виконанням будівельних робіт по об`єкту (загальна вартість якого 9 459 грн.), які і відповідають за якість проведених ремонтних робіт по об`єкту. Вважав, що відповідальність за негативні наслідки мав нести підрядник, який не добросовісно виконував договірні зобов`язання. Вказане питання має вирішуватись в судовому порядку.

Також позивач зазначав, що кошторис вартості робіт по об`єкту був складений з урахуванням цін на кінець 2020 року. Роботи почали виконуватись в

2021 році та при виконанні робіт ціни на основні будівельні матеріали зросли в межах ста відсотків. В зв`язку з цим підрядник 14 грудня 2021 року направив на адресу ГУНП лист щодо необхідності корегування кошторисної ціни у відповідності до наданої цінової довідки №26-0171 від 23 грудня 2021 року з Торгово-промислової палати. В подальшому був скорегований проект та укладено додаткову угоду. Все це призвело до затримання виконання робіт з подальшими негативними наслідками. Так як підрядник не міг своєчасно придбати необхідні будівельні матеріали. У зв`язку з тим, що були найняті фірми для проведення технічного та авторського надзорів за якістю виконання проведення робіт на об`єкті, в завдання ОСОБА_3 входить проведення загального контролю за об`єктом впродовж терміну виконання робіт, що він і зробив. Виявлені недоліки підрядник усував протягом виконання робіт. Для компенсації завданих збитків з боку підрядника необхідно скласти комісію спільно з виконавцем робіт по визначенню вартості спричиненої шкоди та вирішувати це питання в судовому порядку.

З метою встановлення всіх фактичних обставин справи надано запити щодо надання підтверджуючих документів з виконання договірних зобов`язань до ТОВ «АГРОФОН-ПРОЕКТ» за вих.№410/43-2022 та №388/43-2022 по договорам №784 від 14 грудня 2021 року та №337 від 23 червня 2021 року відповідно, ТОВ «ЕЛІТМЕГАСТРОЙ» за вих. №405/43-2022 по договору №370 від 13 липня 2021 року, але отримано відповіді про відсутність можливості надати необхідні документи в зв`язку з діючим на території України воєнним станом.

Крім цього, надано запит до КП «Миколаївської міської ради «Капітальне будівництво міста Миколаєва» за вих.№407/43-2022, але на даний час (на момент проведення службового розслідування) відповіді на вказаний запит не отримано.

Як встановлено в ході проведення службового розслідування, заступник начальника ГУНП та начальник УЛМТЗ ГУНП Миколаївській області самоусунулись від контролю за виконанням договору, помилково посилаючись на укладені ГУНП в Миколаївській області договори №336 від 23 червня 2021 року на проведення технічного нагляду за виконанням робіт по об`єкту (загальна вартість якого 37 000 грн.) та договір від 23 червня 2021 року №337 на здійснення авторського нагляду за виконанням будівельних робіт по об`єкту (загальна вартість якого 9 459 грн.), відповідно до п.10.1.3., що як наслідок спричинило створення поліцейським неналежних умов несення служби в даній адміністративній будівлі і загрозу їх життю та здоров`ю (затоплення, замикання проводки та плісняву на стінах), не вжили жодних заходів для відшкодування завданих ГУНП в Миколаївській області збитків та не повідомили про вищевказані проблемні питання керівництву ГУНП в Миколаївській області.

За наслідками розслідування дисциплінарна комісія вважала, зокрема, що за порушення трудової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, ігнорування вимог ст.139 КЗпП України, в частині сумлінного, своєчасного і точного виконання розпоряджень керівництва ГУНП, своїх посадових обов`язків, в частині вжиття заходів щодо запобігання і усунення недодержання строків і погіршення якості будівельними організаціями недоборок, дефектів при реконструкції покрівлі нежитлової будівлі Арбузинського відділення Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, що як наслідок спричинило створення поліцейськими неналежних умов несення служби в даній адміністративній будівлі і загрозу їх життю та здоров`ю (затоплення, замикання проводки та плісняву на стінах), а ГУНП в Миколаївській області збитків, ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (том 1 а.с.111-120).

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №662 від 24 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в області», зокрема, працівника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (том 1.а.с.103-107).

Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 31 травня 2022 року під підпис (том 1 а.с.108).

На підставі вищевказаного наказу наступним наказом начальника ГУНП в Миколаївській області за №448 о/с від 13 червня 2022 року «По особовому складу» звільнено за п.3 ст.40 КЗпП (за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудових договором) ОСОБА_1 , провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення, з 13 червня 2022 року з виплатою премії за поточний місяць у розмірі 27.068 %. (том 1 а.с.110).

Вказаний наказ позивач отримав під підпис 14 червня 2022 року.

Відповідно до Положення про Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області (далі УЛМТЗ), затвердженого наказом ГУНП в Миколаївській області від 02 березня 2017 року №242, завданнями УЛМТЗ є:

організація відповідно до законодавства завдань з управління державним майном, яке знаходиться в оперативному управлінні (на балансі) ГУНП;

підготовка керівництву ГУНП пропозицій з питань ефективного використання державного майна, яке знаходиться в оперативному управлінні (на балансі) ГУНП;

організація та здійснення в установленому порядку матеріально-технічного та ресурсного забезпечення підрозділів ГУНП, зокрема транспортним засобами, спеціальним засобами, пально-мастильним матеріалами, одностроєм поліцейських, іншими видами майна, необхідного для виконання покладених на них завдань;

планування та організація матеріальних ресурсів, необхідних для виконання покладених на підрозділи ГУНП завдань, подальше управління ними;

здійснення діяльності, пов`язаної із залученням інвестицій та управління капітальним будівництвом;

організація в межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду за охороною праці в підрозділах ГУНП;

здійснення контролю та вжиття заходів щодо забезпечення протипожежної безпеки в підрозділах ГУНП, а також на територіях, на яких вони розташовані (том 1 а.с.184-190).

Згідно з п.п.2.1, 2.4, 2.7 посадової інструкції провідного інспектора управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 , затвердженої начальником УЛМТЗ ГУНП в Миколаївській області 21 травня 2021 року №738/30-2021, передбачено, що провідний інспектор, згідно покладених завдань та обов`язків:

контролює хід виконання планів капітального будівництва та капітальних ремонтів, відповідності обсягів, строків і якості будівельно-монтажних робіт, а також якості застосовуваних матеріалів, виробів, конструкцій, затверджених проектно-кошторисною документацією, робочим кресленням, будівельним нормам і правилам, стандартам, нормам охорони праці, вимогам пожежної безпеки і організації праці, охорони навколишнього середовища;

вивчає причини недодержання строків і погіршення якості будівельно-монтажних робіт, вживає заходів щодо їх запобігання і усунення;

королює якість усунення будівельними організаціями недоробок дефектів у встановлені комісією строки (том 1 а.с.181-183).

Згідно з довідкою ГУНП в Миколаївській області від 05 серпня 2022 року №284/14-2022, ОСОБА_1 за час роботи в ГУНП в Миколаївській області притягувався до дисциплінарної відповідальності три рази:

1) «догана» оголошена наказом ГУНП в Миколаївській області від 12 листопада 2018 року за №1244 о/с;

2) «догана» оголошена наказом ГУНП в Миколаївській області від 01 лютого 2021 року за №142;

3) «звільнення» оголошене наказом ГУНП в Миколаївській області від 24 травня 2022 року за №662 (том 1 а.с.191).

Відповідно до ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення.

Частиною першою ст.148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Підстави припинення трудового договору встановлено ст.36 КЗпП України; підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника встановлено ст.ст.38 і 39 цього Кодексу; підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу встановлено ст.ст.40,41,43,43-1 вищевказаного Кодексу; підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) відповідно ст.45 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року за №9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Порядок звільнення це певна процедура, яка передбачає послідовність дій сторін трудового договору, спрямованих на його припинення, а тому залежить від того, хто виступає ініціатором розірвання трудових відносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний роботодавцем у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Виходячи зі змісту цієї норми працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року з наступними змінами). При цьому адміністрація повинна навести конкретні факти невиконання обов`язків, зазначити, коли вони мали місце, коли і які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень відповідно до ст.149 КЗпП України передбачає обов`язок адміністрації зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зміст цієї норми в сукупності з положеннями ст.43 Конституції України та ст.240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, як загальний принцип, що лежить в основі юридичної відповідальності, в тому числі й дисциплінарної. Проблема доказування дисциплінарного проступку лежить повністю на роботодавцеві. Для визнання протиправної поведінки працівника дисциплінарним проступком роботодавець зобов`язаний встановити наявність вини. Тобто працівник вважається невинуватим, поки не доведено його вини, а обов`язок її доведення покладається на роботодавця.

Аналогічні положення закріплені у ст.9 Конвенції МОП №158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця» від 22 червня 1982 року, яка ратифікована Законом України від 04 лютого 1994 року №3933-ХІІ і набрала чинності для України 16 травня 1995 року, в якій зазначено, що саме на роботодавця покладається тягар доказування законності підстав звільнення працівника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2018 року у справі №714/395/17 (провадження №61-9123св18) зазначено, що «відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: в тому числі, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі №363/4221/16-ц (провадження №61-28075св18) вказано, що «за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця».

Отже, з системно-логічного аналізу обставин даної справи слідує, що наказ ГУНП в Миколаївській області за №448 о/с від 13 червня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інспектора на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України виданий в порядку реалізації наказу ГУНП в Миколаївській області №662 від 24 травня 2022 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Відтак при вирішенні цього трудового спору слід перевіряти законність підстав для звільнення позивача, наведених у наказі №662 від 24 травня 2022 року.

Втім, даний наказ не розкриває суті порушення трудової дисципліни з боку позивача, а лише містить посилання на порушення останнім посадової інструкції. Не містить даний наказ і вказівки на інші накази, які б свідчили саме про систематичне невиконання позивачем своїх трудових обов`язків, що передували його звільненню, і які саме трудові обов`язки позивачем систематично не виконувалися.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно та всебічно з`ясував обставини справи, та прийшов до висновку, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача на підставі п.3 ч.1ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків, було здійснено з порушенням вимог ст.ст.147,149 КЗпП України та в порушення п.3 ч.1ст.40 КЗпП України без зазначення фактів того чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст.ст.147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

Тобто, відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача на підставі п.3 ч.1ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків в розумінні положень ст.ст.147-149 КЗпП України, а саме не доведено систематичне невиконання позивачем своїх трудових обов`язків, які б послугували підставою для звільнення без застосування іншого виду дисциплінарного стягнення (винесення догани).

Посилання відповідача на наказ ГУНП в Миколаївській області від 12 листопада 2018 року за №1244 о/с та наказ ГУНП в Миколаївській області від 01 лютого 2021 року за №142 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не мають правого значення для вирішення справи, оскільки вказані накази втратили юридичну силу за давністю (ст.151 КЗпП України).

Згідно ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі підпункту п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути нарахована за кількістю робочих днів за період вимушеного прогулу, що відповідатиме вищевказаному Порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №9901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

При цьому, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків).

Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі №523/14396/19.

Суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача повинна визначатися виходячи з відпрацьованих позивачем робочих днів у квітні та травні 2022 року, та становила 600 грн. 28 коп., а число робочих днів у спірному періоді, які мають бути оплачені за середнім заробітком, - 126 робочих днів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду у частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у визначеному судом розмірі.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, §23).

Тому, враховуючи те, що інші доводи апеляційної скарги є суб`єктивним тлумаченням відповідача, як обставин справи, так і норм діючого законодавства, та направлені на переоцінку доказів, яким надано належну правову оцінку, то колегія суддів такі доводи відхиляє.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ГУНП в Миколаївській області залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: С.Ю. Колосовський

Т.Б. Кушнірова

Повний текст судового рішення

складено 15 лютого 2023 року