Справа № 535/2408/22
Провадження № 2/535/513/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Шолудько А.В., з участю секретаря судового засідання Мальцевої С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №535/2408/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в ньому понад одного року без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована ОСОБА_2 . Оскільки, відповідачка у житловому будинку не проживає понад один рік без поважних причин, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, та позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 19, 20).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 18), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.05.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Соломко З.В. за реєстровим №771, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9749004 від 04.01.2006 року (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області №5659 від 09.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 14.12.2010 року (а.с. 13).

ОСОБА_2 в належному позивачу домогосподарстві не проживає з 2010 року, позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку в добровільному порядку, це створює їй додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, та обмежує її права щодо користування й розпорядження власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження поважних причин відсутності понад встановлені строки відповідач не надав, так вони не були встановлені під час судового розгляду справи.

При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-709цс16.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин понад один рік, а саме з 2010 року, що підтверджується актом обстеження домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 01.11.2022 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області Салівоном С.П. та Козьміною Г.М., ОСОБА_3 (а.с. 10).

Підстави вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у його праві на проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, а будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаній будинку відсутні та з огляду на те, що реєстрація відповідача у приміщені обмежує права позивача у здійсненні права власності на житло, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України ст. ст. 9, 150, 156 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , місце проживання невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області А.В. Шолудько