Справа № 344/9906/22
Провадження № 2/344/633/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

з участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.

представників позивача - адвокатів Ткачук Л.Р., Калинюка Р.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2022 позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просила позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог заявлено, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 30.03.2012. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського суду від 07.09.2021 шлюб між сторонами розірвано. Також прийнято рішення про стягнення аліментів на утримання сина щомісячно в розмірі 2000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття.

05.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до органу опіки піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо встановлення порядку участі тому з батьків, хто проживає окремо. 20.12.2021 за №1802 прийнято рішення, яким встановлено ОСОБА_1 порядок участі у вихованні сина. Даний графік ОСОБА_1 неодноразово порушував, так як приходив у будь-який зручний для нього час, повністю ігноруючи рішення. Таким чином відповідач впливав на вже сформований графік життя їхнього малолітнього сина та створював конфліктні ситуації, від яких страждав син. Звернення з цього приводу до правоохоронних органів були розглянуті, однак без належної реакції. Відповідач продовжував створювати конфліктні ситуації та налаштовувати дитину проти неї. Однак, присутності батька в житті сина не відчувалось і не відчувається на даний час.

16.02.2022 їй довелось звернутись до Служби у справах дітей із заявою про виникнення розбіжностей з колишнім чоловіком щодо виконання встановленого відповідачу графіку побачень з сином та вжиття відповідних заходів.

Крім того, ОСОБА_1 не здійснює належну сплату аліментів. Все фінансове навантаження у воєнний час, коли неможливо знайти роботу, оплата за яку дозолить забезпечити повноцінне та належне життя дитини є вкрай важливим.

Після 24.02.2022, нею було прийнято рішення виїхати за межі території України, для збереження життя та здоров`я її дітей. Так як, її малолітній син ОСОБА_4 без будь -якої моральної та фінансової допомоги проживає за межами України та його батько не вчиняє жодних дій для повноцінної участі у його житті. Такі дії вважає неприпустимими та такими, що негативно впливають на формування світобачення та розвиток ОСОБА_5 .

Вважає, що ОСОБА_1 нехтує потребами свого сина в частині наданні підтримки та допомоги у формуванні особистості.

19.08.2022 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

26.09.2022 ухвалою суду здійснено заміну третьої особи з Служби у справах дітей на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

04.10.2022 надійшов відзив, за яким відповідач просив у позові відмовити. Зокрема з тих підстав, що жодного дня він не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Неповнолітній син був і є зареєстрованим за його ( відповідача) місцем проживання. Він належним чином облаштував усі умови для проживання та виховання сина.

До виїзду дитини за кордон, після початку воєнного стану, в лютому 2022 піклувався про духовний та фізичний розвиток сина, його навчання в закладі освіти. Готував сина до самостійного життя : забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, спілкування з сином ( правда, на даний час в телефонному режимі, оскільки з лютого 2022, син разом з матір`ю, перебувають за межами країни). Сплачує аліменти, заборгованості по таких немає.

Завжди цікавився життям та здоров`ям сина, його духовним розвитком. В телефонному режимі та при зустрічах цікавився навчанням сина в школі, спілкувався із вчителями. Під час перебування вдома, він максимально приділяв увагу своїм дітям : на автомобілі довозив їх до навчальних закладів, закладу дошкільної освіти. При бажанні здійснювати відповідні покупки та продукти харчування, купував необхідний одяг, канцелярське приладдя. Дарував подарунки на дні народження.

Оскільки після розірвання шлюбу, колишня дружина умисно не надавала можливості бачитися із сином, він 05.11.2021 був змушений звернутися до комісії з питань захисту дитини із заявою про визначення днів та годин для спілкування і виховання неповнолітнього сина. Було визначено час зустрічей. Однак, таке неодноразово проігноровано колишньою дружиною. Вона всіляко старалась обмежити його спілкування з дитиною. З цього приводу він звертався до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, так і в правоохоронні органи. ( а.с. 68-72).

21.12.2022 органом опіки та піклування надано висновок 08.12.2022; ухвалою суду підготовче засідання закрито.

У вступному слові представник позивача -адвокат Ткачук Л.Р. позовні вимоги підтримала з мотивів, які викладенні у позові. Додала, що відповідач не бере участі у вихованні та належному матеріальному утриманні дитини, не цікавиться його життям. Створює з позивачкою конфліктні ситуації, свідком яких стає дитина.У відповідача мають місце панічні атаки.Говорячи, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, такий не звертався до суду із відповідним позовом про усунення перешкод.

Представник позивача - адвокат Калинюк Р.С. у судових дебатах просив суд позов задоволити, зважаючи, зокрема на те, що позбавлення батьківських прав, само по собі не позбавить відповідача можливості спілкуватись з дитиною.

Відповідач у вступному слові просив у позові відмовити з підстав, що викладені у відзиві. Між ним та позивачкою є непорозуміння. Зокрема причиною розлучення стала подружжя зрада позивачки. Додав, що він любить свого сина, намагається з ним спілкуватись, але позивач чинить у цьому перепони. Так як син на даний час разом з позивачкою за кордоном, то намагається спілкуватись із сином в телефонному режимі. Однак, позивач не завжди забезпечує таку можливість. Остання розмова тривала 10 хв. На запитання представника позивача, повідомив, що йому відомо, які друзі у сина були на Україні. Вартість гуртків, які відвідує син, йому невідома.

Представник третьої особи - Бітківська Д.Є. у підготовчому засіданні вказала, що недоцільно позбавляти батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . Вподальшому подала заяву про розгляд справи без участі, просила прийти рішення в інтересах дитини з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Розглянувши матеріали цивільної справи, вислухавши вступне слово сторін та дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

З 30.03.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. Сторони зазначили, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.09.2021 шлюб між ними розірвано. Рішення суду, не надано. Однак, суд вважає, що така обставина є встановленою.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.09.2013, виданого виконкомом Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , а його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На адвокатський запит - адвокату Калинюку Р.С. службою у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, надано відповідь від 07.06.2022 за №14/47.2-03/310 із додатками документів стосовно звернень щодо визначення батьків у вихованні дитини, скарг щодо вчинення дій, що можуть містити ознаки правопорушень щодо участі у вихованні неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де особа відповідача ОСОБА_1 знеособлена. ( а.с. 6).

Так, згідно заяви від 19.09.2021 ОСОБА_2 звернулася до Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради стосовно питання участі батька малолітнього ОСОБА_3 у його вихованні. А саме зазначено, що ОСОБА_1 порушує звичний графік дитини під час навчального процесу, негативно впливає на розвиток, так як дає кошти без її погодження. У навчальному процесі чи догляді за дитиною, участі не бере. Коштів на розвиток та культуру - не надає. Коли бере дитину до себе, час з нею не проводить, а передає своїй мамі ( а.с. 7-8). За результатами чого, було проведено бесіду з ОСОБА_1 ( а.с.9).

05.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради через центр надання адміністративних послуг щодо встановлення порядку участі тому з батьків хто проживає окремо ( а.с. 10)

Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.12.2021 за №1802, ОСОБА_1 встановлено порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 . Зазначено про обов`язок не порушувати такий графік, а ОСОБА_2 не чинити перешкод батькові у вихованні сина ( а.с. 13).

16.02.2022 ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей про те, що її колишній чоловік не виконує графік побачень із сином, так як приходить тоді коли йому завгодно, гримає в двері, чим лякає сина. 21.01.2022 та 04.02.2022 ОСОБА_1 не було, пояснень не надав. Участі в житті сина не бере взагалі, аліменти не сплачує, має заборгованість по таких ( а.с. 14).

19.04.2022 за №М/58 ОСОБА_2 , службою у справах дітей надано відповідь, що за місцем проживання ОСОБА_1 направлено листа та попереджено про відповідальність за ухилення від виконання рішення, із запрошенням на бесіду ( а.с. 16-17).

У той же час ОСОБА_1 звертається із заявами до служби у справах дітей, зокрема від 26.04.2022, що таке звернення ОСОБА_2 не відповідає дійсності, так як він неодноразово приходив згідно із графіком, в тому числі із свідками та працівниками поліції ( а.с. 18-19).

14.02.2022 за №02 «РК на Прикарпатті» видало довідку ОСОБА_1 про те, що він звернувся в Центр медіації при громадській організації «РК на Прикарпатті» за направленням від 18.01.2022, служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради для отримання послуг медіації. Однак, медіатору не вдалось залучити інші сторону конфлікту ( ОСОБА_2 ) до участі у процесі медіації. З її слів, вона не довіряє заявнику та вважає за доцільне вирішувати суперечки в судовому порядку ( а.с. 20,77).

Згідно з заявами ОСОБА_6 від 21.01.2022, 04.02.2022 - ОСОБА_2 відмовилась надати можливість йому бачити сина, без будь-яких пояснень ( а.с. 21,26).

З приводу звернень ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_2 перешкод бачитись із сином, з ОСОБА_2 проводилась профілактична бесіда Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. У такій зазначено, що ОСОБА_2 відмовляється виконувати рішення виконавчого комітету про встановлення порядку участі у вихованні малолітнього сина ( повідомлення від 31.01.2022 №1473/108/46/04-2022- а.с., 22, №1486/108/46/04-2022 - а.с. 23; від 23.10.2021 за №18078/12/46/04-2021 - а.с. 24).

Згідно із відповіді ГУНП в Івано-Франківській області Івано-Франківського РУП від 30.06.2022 за №8205/108/46/02-2022, що адресована адвокату Калинюку Р., за січень 2022 в ІТС ІПНП за №№ 712, 1620, 1243,1294, зареєстровані звернення від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В подальшому встановлено, що ОСОБА_1 просить прийняти міри до ОСОБА_2 через створення йому перешкод у вихованні сина. В той же час ОСОБА_2 скаржилась на неадекватну поведінку ОСОБА_1 . Дані звернення розглянуті інспекторами ювенальної поліції. Зі сторонами конфлікту проведено бесіди та роз`яснення, про що свідчать довідка за №391 від 15.01.2022, довідка за результатами розгляду матеріалів ЄО №712 від 06.01.2022, довідка за результатами розгляду перевірки матеріалів ЄО №1294 від 12.01.2022 ( а.с. 27-33).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення такої норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом, зокрема і у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

08.12.2022 рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 08.12.2022 за №1256 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Органом опіки та піклування при цьому було взяті до уваги як пояснення сторін, так і вище дослідженні судом докази ( а.с. 99- 103).

Між тим, зазначено у вказаному висновку, що у письмових поясненнях ОСОБА_2 , що адресовані в Службу у справах дітей 22.09.2022, нею зазначено, що на даний час вона проживає у Чехії місті Kostelec, хлопчик навчається дистанційно у ліцеї №21 Івано-Франківської міської ради . ОСОБА_7 не змінив свого ставлення до сина. Жодного разу не телефонував, лише смс « дай поговорити із сином». Також надала копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 13.05.2021 та 26.09.2021 на три та дві доби відповідно щодо вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 стосовно неї.

Так, суд приймає до уваги, що між сторонами, батькам дитини склались неприязні відносини, з досліджених доказів, наданих пояснень, вбачається, що такі конфлікти відбувались між сторонами фактично на стадії розлучення тапісля такого. Фактична тривалість таких неприязних відносин спостерігається з травня 2021, розлучення мало місце 07.09.2021, після якого відповідач намагався бачитись з дитиною, по лютий 2022, коли позивач разом з сином виїхала за межі України. В сукупності такі не приязні, конфліктні відносини мали місце 09 місяців. У таких відносинах дитина фактично опинилась заручником ситуації. Разом з тим, з вище досліджених документів вбачається, що мати дитини не бажає йти на залагодження відносинз батьком в інтересах дитини, заперечувала проти медіації, ініціатором був відповідач, за зверненням відповідача до уповноважених органів, останніми проводились бесіди з ОСОБА_2 через невиконання графіку побачень батька з дитиною. Відтак, відсутні підстави вважати, що таке домашнє насильство, що зазначено ОСОБА_2 у письмових поясненнях адресованих органу опіки та піклування, з боку ОСОБА_1 мало місце впродовж усього спільного життя сторін.

Разом з тим, належних доказів, зокрема психологічних висновків спеціаліста, про те, що дитина була свідком чи потерпіла від домашнього насильства, що призвело до відповідних негативних наслідків, відомостей про встановлення обмежень у спілкуванні дитини з батьком чи взагалі виключення такого спілкування, суду не надано.

Судом роз`яснювалась можливість з`ясувати думку дитини щодо питання про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_1 з огляду, що ОСОБА_4 досягнув 9 років. Однак, представник позивача заперечила, вказуючи, що таке може травмувати дитину.

Також, слід також врахувати, що з 24.02.2022 в Україні через повномасштабне вторгнення РФ, введено воєнний стан, що ускладнює можливість відповідача повноцінно брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи, що син перебуває з матір`ю за кордоном.

Що стосується твердження сторони позивача, що батько ( відповідач) не бере участі у вихованні дитини - навчальному процесі, турботі про стан здоров`я, а на підтвердження вказує на інформацію з ліцею №21 імені Євгена Коновальця Івано-Франківської міської ради від 03.06. без зазначення року за №01-16/71, за яким ОСОБА_3 є учнем 2-Г класу, охайний доглянутий, забезпечений всім необхідним. Піклується про дитину - матір. Однак, така інформація в цілому не свідчить про абсолютну відсутність батька в житі дитини, чи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Навпаки, з її змісту вбачається, що батько за період навчання ОСОБА_4 в 1-му класі був присутнім на святі Букварика . На початку 2020-2021 навчального року допомагав в облаштуванні навчального середовища в класі. Так, з вересня 2021 року він не бере участі у шкільному житті дитини, успіхами сина не цікавиться ( а.с. 34-35).

Згідно з відповіддю від 06.06.2022 за №208/69, КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», що адресована адвокату Калинюку Р.С. , дитина ОСОБА_3 за час спостереження переніс епізодичні респіраторні захворювання. З приводу хронічних захворювань під спостереження лікарів даного закладу не перебуває. Супроводжує на прийом до лікаря та спілкується з таким мати. Один раз за період спостереження було здійснено виклик лікаря додому батьком дитини ( а.с. 36).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №344/11370/21, що виданий 14.01.2022 станом на 01.06.2022, у ОСОБА_1 існувала заборгованість у сумі 12 665 грн. ( а.с. 37). Станом на 01.10.2022 заборгованість -відсутня ( а.с. 75).

Крім цього, суд враховує факт безпосередньої участі відповідача в судові засідання та категоричне заперечення позовних вимог. Вказані дії відповідача свідчать про бажання останнього брати участь у вихованні сина та прикласти свої зусилля і покращити виконання батьківських обов`язків.

Посилання в судовому засіданні на певний стан здоров`я ( панічні атаки) відповідача, від яких би потерпіла дитина, також нічим не підтвердженні, та й не може бути в цілому підставою для позбавлення батьківських прав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)».

Згідно із статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми Конвенції про права дитини, частини сьому, восьму статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Так, як вже згадано позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, стороною позивача не надано.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Судом встановлено, відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявність конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, недостатня участь батька у вихованні дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав, активно заперечує в даній конкретній ситуації відсутні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, а останнє суперечитиме інтересам дитини.

У межах розгляду даного спору суд знаходить необхідним зауважити, що обсяг прав та обов`язків кожного із батьків щодо участі у вихованні дитини є ідентичними. Кожен із батьків зобов`язаний сприяти гармонійному, збалансованому розвитку дитини.

На підставі наведеного,суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так як у позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача - адвокат Ткачук Лілія Романівна, РНОКПП - невідомо, адреса: вул. Софіївка, 7, м. Івано-Франківськ;

Представник позивача - адвокат Калинюк Роман Степанович, РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: вул. Галицька, 1, офіс 2, м. Івано-Франківськ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, , адреса: вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004.

Повне рішення складено та підписано 25.01.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.