Провадження 2/127/1590/22
07 березня 2023 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря Остапенко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог за заявою адвоката позивача,-
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
20.02.2023 у вищевказаній справі було ухвалено рішення.
Адвокат позивача до закінчення судових дебатів у справі повідомив, що на електронну адресу суду до початку 20.02.2023 судового засідання ним було подано докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, судом було встановлено, що на час проведення судового засідання вказані позивачем документи в системі «Електронний суд» не зареєстровані.
Адвокат позивача та адвокат відповідачки до закінчення судових дебатів у справі заявили про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем та відповідачкою судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просили суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачу та відповідачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання.
У строк встановлений судом адвокатом позивачки було надано суду докази щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 07.03.2023 заяву адвоката відповідачки про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог залишено без розгляду.
Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання позивач та відповідачка, а також їх адвокати, не з`явилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки учасниками справи суду не повідомлено. Однак, від адвоката позивача 02.03.2023 надійшло клопотання про розгляд питання про судові витрати у відсутність позивача та його представника.
Враховуючи вищевказане та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).
Дослідивши докази понесення позивачем судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Рішенням суду у даній цивільній справі від 20.02.2023 позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.01.2022 в сумі 652 860, 00 гривень та судовий збір в сумі 6 528, 60 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

У позові адвокатом позивача було зазначено, що станом на момент звернення до суду із позовом позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 500, 00 гривень. В ході розгляду справи адвокат позивача просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача 18 000, 00 гривень.

Судом встановлено, що 31.07.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом Жекалом І.С. було укладено договір про надання правничої допомоги № 2907-1, невід`ємною частиною якого є додаткова угода № 1 від 30.12.2021, на підставі якого було видано ордер. (а.с. 22, 226)

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Жекало І.С. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003738, виданого 20.03.2019.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження виконання адвокатом Жекалом І.С. умов вищевказаного договору, суду надано акт виконаних робіт від 01.02.2023. (а.с. 226)

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Слід звернути увагу на те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги № 2907-1 від 31.07.2020, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що клієнт сплачує адвокату погодинний гонорар у розмірі 1 000, 00 гривень за годину роботи адвоката; гонорар оплачується згідно акту виконаних робіт, який підписується сторонами; підписанням даного акту сторони підтверджують факт наданих адвокатом послуг та сплату клієнтом гонорару у повному обсязі; гонорар сплачується в готівковій або безготівковій формі на банківські реквізити адвоката згідно акта приймання-передачі послуг (п. 3.1. договору).

Згідно акта виконаних робіт від 01.02.2023 по договору про надання правничої допомоги № 2907-1 від 31.07.2020, адвокатом позивача витрачено на «надання правничої консультації» - 2 години; на «підготовку та направлення позову до суду» - 8 годин; на «супровід справи в суді» - 8 годин, визначивши загальну вартість наданих послуг в сумі 18 000, 00 гривень.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги № 2907-1 від 31.07.2020 позивачем було сплачено адвокату Жекалу І.С. 18 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 01/02-1 від 01.02.2023. (а.с. 226 зв.)

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Адвокатом відповідачки 03.03.2023 до суду подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю.

Крім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000, 00 гривень, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності.

Оцінка дій адвоката, що полягали, зокрема, у «консультації» (п. 1 найменування послуги), у «підготовці та направленні до суду позову» (п. 2 найменування послуги), на що адвокатом було витрачено 2 години і 8 годин, відповідно, як то вказано в акті виконаних робіт, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та розумності, пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Крім того, судом звернуто увагу й на те, що договір про надання правничої допомоги було укладено 31.07.2020, а до суду подано позов 21.06.2022, тобто майже через два роки. При цьому предмет договору є загальним, з даного договору не вбачається надання послуг виключно стосовно тих правовідносин, які були предметом дослідження саме у даній справі. Тому підстав вважати, що консультація надавалась позивачу адвокатом лише щодо спірних правовідносин, відсутні.

Із акту виконаних робіт вбачається, що до переліку наданих адвокатом позивачу послуг включено 8 годин на «супровід справи в суді» (п. 3 найменування послуги). Водночас, поняття «юридичний супровід» включає у себе надання комплексу послуг адвокатом, що може полягати в підготовці та складанні необхідних документів для ведення справи в суді, правових консультаціях та роз`ясненнях, в разі необхідності, або ж надання конкретної послуги. Звісно, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації і захисту прав та інтересів клієнта. Однак, адвокатом позивача не конкретизовано, що за даним формулюванням послуги є необхідним, які саме послуги ним було надано клієнту протягом 8 годин.

Водночас, зважаючи на те, що «консультація» і «підготовка та направлення до суду позову» виокремленні в ряді наданих позивачу адвокатом послуг, судом прийнято до уваги наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом позивача на участь у судових засіданнях було витрачено загалом 5 год. 44 хв. (28.07.2022 з 09 год. 56 хв. до 10 год. 17 хв. - 21 хв.; 17.08.2022 з 10 год. 46 хв. до 11 год. 55 хв. - 1 год. 09 хв.; 14.11.2022 з 11 год. 28 хв. до 12 год. 24 хв. - 56 хв.; 08.12.2022 з 09 год. 52 хв. до 10 год. 15 хв. - 23 хв.; 26.12.2022 з 10 год. 21 хв. до 10 год. 57 хв. - 36 хв.; 24.01.2023 з 16 год. 08 хв. до 16 год. 21 хв. - 13 хв.; 20.02.2023 з 14 год. 12 хв. до 16 год. 18 хв. - 2 год. 6 хв.). При цьому судом враховано, що участь у судових засіданнях являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, безпосередню участь у судовому засіданні.

Також судом прийнято до уваги підготовку і подачу адвокатом позивача до суду заяви про збільшення позовних вимог. Однак враховано, що обґрунтування даної заяви зводилось лише до збільшення курсу валют, використаного при обчислення суми боргу, що була предметом спору у даній справі, що в свою чергу, не потребувало значного обсягу юридичної роботи, вивчення нових доказів.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами адвоката відповідачки про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), критерію реальності таких витрат. Суд прийшов до висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Зважаючи на викладене вище, приймаючи до уваги заперечення адвоката відповідачки щодо розміру судових витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 10 000, 00 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Додаткове рішення складено 07.03.2023.

Суддя: