Справа № 307/2194/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Джуга С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боровська Наталія Вікторівна та ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року, ухвалене головуючим суддею Чопик В.В., у справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором, процентів за користування коштами, інфляційних збитків та трьох відсотків річних

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором, процентів за користування коштами, інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Позов обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем 14 квітня 2017 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 115 000,00 грн, що підтверджується належним меморіальним ордером № 1 від 21.04 2017.

Відповідно до п.1.1. договору позики відповідач взяв на себе зобов`язання використати та повернути позику в порядку, передбаченому умовами цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору позики позичальник використовує позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) малька форелі, вирощування товарної форелі.

Пунктом 3.1. договору позики передбачено, що повернення позики здійснюється позичальником в строк до 14 жовтня 2017 року.

Згідно з умовами п.2.2. договору позики проценти на суму позики не нараховуються лише у випадку належного та своєчасного виконання зобов`язань позичальника. Тобто, у разі, якщо позичальником допущено порушення будь-якого із своїх зобов`язань за договором позики, мають бути нараховані проценти на суму позики.

Відповідно до умов п. 3.2. договору позики в межах використання позики за цільовим призначенням, визначеним в п.1.2. цього договору, позичальник передає у власність позикодавця та (або) особи, названої позикодавцем, товарну форель, на умовах, визначених договором позики.

Відповідно до п.3.3. договору позики в день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання позичальника по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань позикодавця по оплаті товарної форелі.

Стверджує, що позичальником умови договору позики не дотримувалися та не дотримуються: зобов`язання за договором позики від 14.04.2017 року ним не виконуються, позика на даний час позикодавцю (позивачу) не повернута, жодних грошових коштів у рахунок повернення позики позичальником не були сплачені на користь позикодавця. Також не передається (і не передавалась взагалі) позикодавцю (чи визначеній особі) товарна форель в рахунок зарахування зобов`язань по її оплаті, як це встановлено в п. 3.1. договору позики.

Також, твердження відповідача про начебто виконання ним умов договору позики шляхом передачі протягом травня-серпня 2019 року ОСОБА_1 товарної риби в загальній кількості 498,2 кілограм та на загальну суму 123 244,00 грн., не відповідають дійсності, зважаючи на наступне. Термін повернення позики за договором позики встановлений до 14 жовтня 2017 , а не травень-серпень 2019. При цьому, відповідно до п.3.1. позичальник має право повернути позику достроково повністю або частково. ОСОБА_1 жодного разу не отримував від відповідача товарну рибу, тому таке твердження відповідача не відповідає дійсності.

Також вказує, що між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір поставки харчових продуктів від 01.06.2019 року. За даним договором ФОП ОСОБА_3 купила у ФОП Зурабішвілі рибу, що підтверджується платіжними дорученнями : №560 від 12 липня 2019 року на суму 26 400 грн., згідно накладної б/н від 05.07.2019 року, №580 від 19 липня 2019 року на суму 22 400 грн.,згідно накладної №1010 від 12.07.2019 року, №629 від 15 серпня 2019 року на суму 30 000 грн., №630 від 15 серпня 2019 року на суму 4540 грн., згідно накладної №1219 від 09.08.2019 .

Між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір поставки харчових продуктів від 01 травня 2019 року. За даним договором ФОП ОСОБА_4 купила у ФОП Зурабішвілі рибу, що підтверджується платіжними дорученнями №317 від 10 травня 2019 року на суму 39 904 грн., згідно накладної №б/н від 08.05.2019 року.

Таким чином, позивач зазначає, що отримавши повну оплату за товарну рибу на загальну суму 123.244,00 грн. від інших осіб ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , відповідач уникає від виконання своїх обов`язків за договором позики від 14.04.2017 року.

А тому посилаючись на статті 525, 526, ч.1 ст.527, ч.1 ст.530, статей 549, 551, 611, 625, 631, 1046, 1048, ч.1 ст. 1049, ст.1050 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь за договором позики борг у сумі 115 000,00 грн, проценти за користування позикою у сумі 55 781,65 грн, інфляційні збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 22 908,00 грн, а також три відсотки річних від простроченої суми в сумі 10 363,40 грн, що разом складає суму заборгованості 204.053,05 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором в сумі 31 180 грн, проценти за користування коштами в сумі 55 781,65 грн, інфляційні збитки в сумі 5 478,33 грн, три відсотки річних від простроченої суми в сумі 2 612,51 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 040,53 грн., всього суму 97 093,02 грн.

У решті вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боровська Н.В., не погоджуючись із вказаним рішенням суду подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що оскільки відповідачем не було виконано умови договору позики, а тому є всі підстави для нарахування процентів, індексу інфляції та 3% річних на суму заборгованості. Оскільки договором позики не встановлений розмір процентів, то їх розмір має визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України. Протягом періоду часу з моменту фактичного отримання позики (21.04.2017 року) по дату подання позовної заяви) облікова ставка НБУ була така: з 14.04.2017 по 25.05.2017 - 13%; з 26.05.2017 по 26.10.2017 - 12,5%; з 27.10.2017 по 14.12.2017 - 13,5%; з 15.12.2017 по 25.01.2018 - 14,5 %; з 26.01.2018 по 01.03.2018 - 16%; з 02.03.2018 по 12.07.2018 - 17%; з 13.07.2018 по 06.09.2018 - 7,5%; з 07.09.2018 по 25.04.2019 - 18%; з 26.04.2019 по 18.07.2019 - 17,5%; з 19.07.2019 по 05.09.2019 - 17%; з 06.09.2019 по 24.10.2019 - 16,5%; з 25.10.2019 по 12.12.2019 - 15,5%; з 13.12.2019 по 30.01.2020 - 13,5%; з 31.01.2020 по 12.03.2020 - 11%; з 13.03.2020 по 23.04.2020 - 10%; з 24.04.2020 по 11.06.2020 8%, з 2.06.2020 по 31.07.2020 - 6%.

Виходячи із вищезазначеного, за період з фактичного надання позики (14.04.2017) за Договором позики від 14.04.2017 по дату подання позовної заяви 31.07.2020 заборгованість за цим Договором складає:

- 115 000,00 грн - сума позики;

- 10 363,40 грн - сума трьох процентів річних;

- 22 908,00 грн - інфляційні витрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення;

- 55 781,65 грн - сума процентів за користування позикою відповідно до умов Договору позики. Всього заборгованість ОСОБА_2 становить на загальну суму 204.053,05 гривні.

На підтвердження вказаної заборгованості позивачам було надано розрахунок такої, однак, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції були неправильно оцінені надані докази, не враховані всі обставини справи та зроблені невірні висновки щодо позовних вимог.

Так, суд при ухвалені оскаржуваного рішення безпідставно зробив висновок про начебто передачу товарної риби відповідачем в рахунок виконання договору позики від 14.04.2017, оскільки передача здійснювалась в с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району, Закарпатської області на території ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль», а саме на складі заготівель та кухні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належать та розташовані на території ТОВ «Санаторний комплекс Деренівська купіль», власником якого є позивач ОСОБА_1 .

Жодних належних, допустимих та вірогідних доказів того, що товарна риба була передана Відповідачем іншій третій особі саме в рахунок виконання зобов`язань за Договором позики від 14.04.2017 Відповідач не надав та не міг надати, оскільки таких доказів не існує взагалі у зв`язку з повною відсутністю виконання Відповідачем будь-яких зобов`язань за вказаним Договором позики. Також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 є особою, названою позикодавцем та уповноваженою від імені Позивача приймати товарну рибу на виконання умов Договору позики від 14.04.2017.

При цьому судом проігноровано та не взято до уваги, що в процесі розгляду справи у суді першої інстанції були надані документальні підтвердження того, що ТОВ «Санаторний комплекс - Деренівська Купіль» не використовує приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у своїй господарській діяльності. Зазначені заклади громадського харчування передані в користування іншим суб`єктам господарювання.

Заклад громадського харчування - ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за Договором суборенди від 01.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) за Договором суборенди № 63-05/19 від 23.05.2019.

Заклад громадського харчування - ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за Договором оренди від 12.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) за Договором оренди № 62-05/19 від 23.05.2019.

При цьому листом ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» № 84-02-А від 07.12.2020 було повідомлено, що Товариство не використовує вказані будівлі у якості закладів громадського харчування, оскільки основний вид економічної діяльності, який здійснюється Товариством - «код 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я», у зв`язку з чим відповідні приміщення були передані в оренду та суборенду іншим суб`єктам господарювання. При цьому у Товариства відсутня будь-яка потреба в отриманні товарної риби, а відтак господарські правовідносини із ОСОБА_2 з приводу її постачання не встановлені, відповідні договори, акти, накладні - відсутні.

Судом не враховано того, що саме вказаними особами було оплачено відповідачу поставку товарної риби на загальну суму 123 244,00 грн.

Відповідач не заперечував і не спростовував фактів отримання оплати товару від ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_7 . Відтак, товарна риба, поставку якої Відповідач намагається видати як повернення позики Позивачу, постачалася ним ФОПам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у логічній послідовності: укладення договорів поставки - власне поставка із оформленням документів (накладних), що її підтверджує - отримання оплати за товар згідно умов договору поставки.

Вищенаведене свідчить про те, що Відповідач вводить суд в оману стосовно відсутності правовідносин з даними ФОПами по поставці товару (риби) згідно укладених договорів та намагається уникнути відповідальності та виконання своїх зобов`язань за Договором позики від 14.04.2017.

Відповідач не розуміє правову природу та наслідки укладених ним договорів з різними особами - з Позивачем як фізичною особою, з ФОПами ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , та у своїх судженнях він безпідставно вважає, що будь-які господарські операції, які проводилися з будь-якими суб`єктами господарювання на території ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль», це операції з ОСОБА_1

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що судом правильно встановлено, що укладений договір від 14.04.2017 року містить елементи різних цивільно-правових договорів ( змішаний договір), тобто в тому числі позики та поставки. Однак судом помилково зроблені висновки, що ОСОБА_2 частково виконано умови договору та із порушенням строку.

Відповідно до п. 1.1. Договору позики Відповідач взяв на себе зобов`язання використати та повернути позику в порядку, передбаченому умовами цього Договору. Так, відповідно до п.1.2. Договору позики позичальник використовує позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) малька форелі, вирощування товарної форелі. При цьому, відповідно до п. 1.3. Договору позики позикодавець має право здійснювати контроль використання позичальником позики за цільовим призначенням, встановленим п.1.2. Договору позики, а також виконання позичальником інших зобов`язань, визначених цим Договором.

Звертає увагу суду на те, що умовами договору прямо було передбачено право ОСОБА_1 контролювати використання коштів та виконання зобов`язань, взятих ОСОБА_2 згідно умов договору.

Відповідно до умов п. 3.1. Договору позики повернення позики здійснюється позичальником в строк до 14 жовтня 2017 року. Проти такого строку він в суді першої інстанції заперечував категорично, оскільки такий є не логічним, не реальним та абсурдним.

Якщо зазначений строк повернення позики був узгоджений сторонами договору, то позикодавець вживав би всіх можливих законних заходів щодо повернення позики, починаючи з 15.10.2017, чого зроблено не було.

Строк (14.10.2017) між ним та Позивачем не узгоджувався, оскільки такий термін є щонайменше нерозумним та несправедливим, так як за менш ніж шість місяців виростити форель з молоді до товарної риби (вагою 350-400 грам) за такий період неможливо. Зазначена обставина щодо термінів вирощування форелі з малька до товарної стверджується і інформаційною довідкою, наданою фермерським господарством «ГІРСЬКА ФОРЕЛЬ». У відповідності до зазначеної довідки форель (риба сімейства лососевих) досягає товарної маси за 18-24 місяці. На вказаному господарстві, що практикує свою діяльність з прісноводного рибництва, термін вирощування форелі з молоді вагою 40 грам до товарної форелі вагою 350-400 грам при температурі проточної води + 12-14 градусів за Цельсієм, становить понад 18 місяців (копію довідки долучено до відзиву, а її оригінал зберігається у мене).

Судом першої інстанції помилково визнано зазначену довідку неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, згідно умов п.2.2. Договору позики у випадку належного та своєчасного виконання зобов`язань позичальником, проценти на суму позики не нараховуються і не виплачуються. Отже, сторонами договору погоджено, що позика є безпроцентною.

Відповідно до умов п. 3.2. Договору позики в межах використання позики за цільовим призначенням, визначеним в п. 1.2. цього Договору, позичальник передає у власність позикодавця та (або) особи, названої позикодавцем, товарну форель, на умовах, визначених Договором позики. Відповідно до п. 3.3. Договору позики в день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання позичальника по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань позикодавця по оплаті товарної форелі.

За твердженнями позивача, ним умови Договору позики не дотримувалися та не дотримуються. Відповідно до п.1.2. Договору позичальник використовує позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) малька форелі, вирощування товарної форелі, у відповідності до встановлених норм та правил органічного вирощування об`єктів аквакультури.

У відповідності до п.3.2. Договору, в межах використання позики за цільовим призначенням, визначеним п. 1.2. цього Договору, позичальник передає у власність ОСОБА_1 та (або) особи, названої ОСОБА_1 , товарну форель на наступних умовах:

- Місце передачі - ресторан «Саламандра», що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино, доставка до місця передачі здійснюється ОСОБА_8 ;

- Ціна визначається Сторонами на дату передачі за середнім ринковим рівнем цін на товарну форель;

- Товарна форель передається безпосередньо після вилову у доброякісному добре вгодованому стані, без механічних пошкоджень, ознак захворювання та сторонніх запахів, у тарі та пакуванні, що забезпечує збереження та якість під час транспортування та зберігання.

Згідно п. 3.3. Договору зобов`язання по оплаті товарної форелі, що передається згідно п. 3.2. цього Договору, покладається на ОСОБА_1 , незалежно від особи отримувача. Сторони дійшли згоди, що в день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання ОСОБА_9 по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної форелі.

Договір від 14.04.2017 ним підписувався не в м. Києві, як зазначено на копії Договору, яка долучена Позивачем до позовної заяви, а підписував вказаний Договір в квітні 2017 року на території ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль», що знаходиться в с. Нижнє Солотвино Ужгородського району Закарпатської області та кінцевим бенефіціарним власником якого є Позивач. При цьому сам Позивач при підписанні Договору присутнім не був, і цей договір з підписом останній передав до ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» з м. Києва, де Позивач зареєстрований та фактично проживає.

ОСОБА_10 та його представник в особі адвоката Герасько Л.Ю. повторно не з`явились у судове засідання та не повідомили суд про причини неявки та їх поважність.

Згідно пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Як зазначено у частині 5 статті 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

До суду повернулась судова повістка, яка надсилалась ОСОБА_2 із долученою Довідкою про причини повернення/досилання з якої вбачається, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Представник ОСОБА_2 адвокат Бодня В.І. повідомлений 08.02.2023 про день та час розгляду справи, що стверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За змістом ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

А відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей апеляційного процесу, та зважуючи на те що сторони надали усі докази, які вважали за потрібне надати суду, тож такі у їх сукупності дозволяють суду вирішити заявлені позовні вимоги. Наведене на думку колегії суддів з приводу розгляду справи за відсутності відповідача і його представника не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

А звідси, колегія суддів вважає що згідно приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка Зурабішвілі З. та адвокат Бодня В.І. не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга відповідача не підлягає задоволенню, тоді як скарга позивача підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду, апеляційним судом встановлено, що 14 квітні 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики (далі - Договір), відповідно до умов якого, а саме п.1.1. ОСОБА_1 зобов`язався передати у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 115 000 гривень, а останній зобов`язався використати та повернути позику в порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно п.1.2. Договору, ОСОБА_2 використовує позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) мальок форелі, вирощування товарної форелі, у відповідності до встановлених норм та правил органічного вирощування об`єктів аквакультури.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що у випадку належного та своєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , проценти на суму позики не нараховуються і не виплачуються.

А п.3.1. визначено, що повернення позики здійснюється ОСОБА_2 в строк 14.10.2017 року. ОСОБА_2 має право повернути позику достроково повністю або частково.

Згідно умов п.3.2. Договору, в межах використання позики за цільовим призначенням, визначеним п.1.2. цього Договору, ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 та (або) особи названої останнім, товарну форель на наступних умовах:

- Місце передачі ресторан «Саламандра», що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино, доставка до місця передачі здійснюється ОСОБА_2 ;

- Ціна визначається Сторонами на дату передачі за середнім ринковим рівнем цін на товарну форель;

- Товарна форель передається безпосередньо після вилову у доброякісному добре вгодованому стані, без механічних пошкоджень, ознак захворювання та сторонніх запахів, у тарі та пакуванні, що забезпечує збереження та якість під час транспортування та зберігання.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що зобов`язання по оплаті товарної форелі, що передається згідно п.3.2. цього Договору, покладається на ОСОБА_1 , незалежно від особи отримувача. Сторони дійшли згоди, що в день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної форелі.

Відповідно до п. 4.1.договору, цей Договір укладений між Сторонами в простій письмові формі, набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до остаточного виконання.

У пункті 5.1 Договору, сторонами передбачено, що за неналежне виконання зобов`язання за цим договором сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України.

На виконання вимог Договору, 21.04.2017 р. ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 суму 115000 грн. по вищевказаному Договору, що стверджується меморіальним ордером №1.

Відповідними накладними за №0064 від 24.04.2017, №0075 від 26.07.2017, а також квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» стверджується здійснення перерахунку ОСОБА_2 грошових коштів за закуплену молодь форелі № Р24А216162258А71246 від 24.04.2017 в сумі 60 000,00 грн. та № Р24А263964028А72565 від 26.07.2017 в сумі 16 100,00 грн. Тобто, ОСОБА_2 провів закупівлю молоді (малька) форелі.

Крім цього, квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» про здійснення перерахунку грошових коштів за закуплений рибний корм за № 0.0.767896032.1 від 18.05.2017 в сумі 8 400,00 грн., № Р24А243646486А63748 від 15.06.2017 в сумі 4953,00 грн., № 0.0.831090403.1 від 18.08.2017 в сумі 7524,00 грн., № 0.0.858151980 підтверджується закупівля корму ОСОБА_2 для здійснення вирощування товарної форелі.

01 травня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 укладено Договір поставки харчових продуктів, предметом якого є зобов`язання Постачальника поставити Покупцю безпечні харчові продукти, а Покупець прийняти та оплатити відповідний товар на умовах цього Договору.

За даним договором ФОП ОСОБА_4 купила у ФОП ОСОБА_2 товарну рибу на суму 39 904 грн, що підтверджується платіжним дорученням №317 від 10 травня 2019 року, згідно накладної №б/н від 08.05.2019 року.

Також, 01 червня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено Договір поставки харчових продуктів, предметом якого є зобов`язання Постачальника поставити Покупцю безпечні харчові продукти, а Покупець прийняти та оплатити відповідний товар на умовах цього Договору.

На підставі цього договору ФОП ОСОБА_3 купила у ФОП ОСОБА_2 товарну рибу на загальну суму 83 340,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №560 від 12 липня 2019 року на суму 26 400 грн., згідно накладної б/н від 05.07.2019 року; №580 від 19 липня 2019 року на суму 22400 грн., згідно накладної №1010 від 12.07.2019 року; №629 від 15 серпня 2019 року на суму 30 000 грн.; №630 від 15 серпня 2019 року на суму 4540, згідно накладної 31219 від 09.08.2019.

Згідно зазначених вище накладних №б/н та з №№ 1010, 1219 товарну рибу від ОСОБА_2 приймав ОСОБА_6 .

Відповідно до змісту виписки по руху коштів на рахунку ФОП ОСОБА_2 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», останній отримав від ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 123 244,00 грн., т.2, а.с. 13, 14.

Та не дивлячись на це, 21.04.2020 року ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 вимогу про сплату заборгованості в сумі 178 747,13 грн. за Договором, що стверджується описом вкладення в цінний лист та інформацією про відправлення Укрпошти.

Згідно інформаційного листа ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» від 07.12.2020 за №84-02-А:

- заклад громадського харчування - ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за Договором суборенди від 01.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) за Договором суборенди № 63-05/19 від 23.05.2019;

- заклад громадського харчування - ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за Договором оренди від 12.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) за Договором оренди № 62-05/19 від 23.05.2019;

- товариство не використовує вказані будівлі у якості закладів громадського харчування, оскільки основний вид економічної діяльності, який здійснюється Товариством - «код 86.90 «Інша діяльність у сфері охорони здоров`я», у зв`язку з чим відповідні приміщення були передані в оренду та суборенду іншим суб`єктам господарювання.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом наведеним у частині 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, частина 1 статті 628 ЦК України.

У статті 1046 ЦК України зазначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Та частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За матеріалами справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено 14 квітні 2017 року Договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 115 000 гривень зі строком повернення 14.10.2017 року. Сторони погодили, що позичальник використовує дану позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) малька форелі, вирощування товарної форелі. У випадку належного та своєчасного виконання зобов`язань позичальником, проценти на суму позики не нараховуються і не виплачуються. ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 та (або) особи названої останнім, товарну форель у місці передачі, яким є ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино. Сторони дійшли згоди, що в день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної форелі.

Щодо строку виконання Договору позики

ОСОБА_2 заперечуючи повернення позики у строк по 14 жовтня 2017 року вказував на те, що такий є нелогічним, нереальним та абсурдним з тих підстав, що виростити форель з малька форелі до товарної форелі вагою 350-400 грам за шість місяців є неможливим.

Зазначений довід ОСОБА_2 колегія суддів вважає безпідставним з огляду на умови Договору.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що ОСОБА_2 використовує позику на закупівлю спеціальних кормів, призначених для вирощування молоки форелі та (або) малька форелі, вирощування товарної форелі, у відповідності до встановлених норм та правил органічного вирощування об`єктів аквакультури.

Тобто, за своїм цільовим призначенням позика надавалась для придбання саме корму, який використовується для вирощування риби та аж ніяк не на здійснення розведення риби форелі з молоді до товарної риби. За цієї обставини, строк повернення позики і було визначено сторонами саме через шість місяців бо за наявності обставин на які покликається ОСОБА_2 позика могла бути виданою на значно більший строк, але таких обставин умови Договору не передбачають.

Надісланий ОСОБА_1 проект Договору ОСОБА_2 без зазначення строку повернення позики у п. 3.1. саме по собі не означає, що зміст проекту не відповідає змісту підписаного Договору з тих підстав, що призначення проекту це попереднє узгодження умов Договору та тільки підписаний Договір з усіма досягнутими та погодженими умовами сторонами такого є тим правочином, який є обов`язковим до виконання сторонами. Здійснення у Договорі рукописного запису дати повернення позики не суперечить вимогам цивільного законодавства з огляду на вимогу про письмову форму правочину, а тим більше, що жодним актом цивільного законодавства не заборонено сторонам правочину викласти текст Договору повністю чи в будь-якій його частині шляхом здійснення рукописної записі. Варто відмітити, що заперечуючи строк повернення позики 14.10.2017 року ОСОБА_2 при цьому не зазначає, який на його думку строк повернення позики був погоджений сторонами, що ставить під сумнів будь-які його доводи з цього приводу. Якщо ОСОБА_2 заперечував цю обставину то ніщо йому не перешкоджало звернутись до ОСОБА_1 з пропозицією внести зміни до п.3.1. Договору та збільшити строк повернення позики, який би відповідав його волевиявленню, шляхом укладення додаткової угоди до Договору. Водночас з моменту підписання сторонами Договору, ОСОБА_2 не оскаржував такий та не просив суд визнати такий недійсним у будь-якій частині чи повністю. Отже, твердження ОСОБА_2 про те, що ніщо не перешкоджало ОСОБА_1 замінити перший аркуш Договору чи внести в такий зміни у тому числі й стосовно зазначення строку повернення позики «14.10.2017» є голослівним яке не відповідає обставинам справи.

Посилання ОСОБА_2 на те що ОСОБА_1 не здійснював контроль з використання Позичальником позики за її цільовим призначенням в силу приписів пунктів 1.3., 3.4. Договору є безпідставним через те, що це не може слугувати підставою для Позичальника по невиконанню належним чином умов Договору, в контексті того, що Позикодавець має право та аж ніяк не обов`язок по здійсненню контролю за Позичальником стосовно цільового використання позики.

Відтак, враховуючи наведене та у відповідності до вимог статей 526, 530, 631 і 1049 ЦК України визначений п.3.1. Договору строк повернення позики 14 жовтня 2017 року є обов`язковим до виконання ОСОБА_2 .

Щодо виконання умов Договору

ОСОБА_2 наполягає на тій обставині, що протягом травня-серпня 2019 року передав ОСОБА_1 товарної риби загальною вагою 498,2 кілограм на загальну суму 123244,00 гривень, передача якої була проведена на території ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» в с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району Закарпатської області в складі заготівель та кухні ресторанів «Саламандра» та «Ірис».

Проте такі твердження ОСОБА_2 спростовуються наступними доводами.

Як зазначено у п.3.2. Договору, ОСОБА_2 в межах використання позики за цільовим призначенням, визначеним п.1.2. цього Договору, передає у власність ОСОБА_1 та (або) особи названої останнім, товарну форель за місцем передачі якої є ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино. А пунктом 3.3. Договору визначено, що зобов`язання по оплаті товарної форелі, що передається згідно п.3.2. цього Договору, покладається на ОСОБА_1 , незалежно від особи отримувача такої. У день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної форелі.

Одразу слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 передав безпосередньо у власність ОСОБА_1 та (або) конкретної особи названої останнім, товарну рибу.

Матеріали справи містять Договори поставки харчових продуктів, які було укладено 01 травня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 та 01 червня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Предметом таких є зобов`язання Постачальника поставити Покупцю безпечні харчові продукти, а Покупець прийняти та оплатити відповідний товар на умовах таких Договорів.

Так, ФОП ОСОБА_4 купила у ФОП ОСОБА_2 товарну рибу на суму 39 904 грн, що підтверджується платіжним дорученням №317 від 10 травня 2019 року, згідно накладної №б/н від 08.05.2019 року. А ФОП ОСОБА_3 купила у ФОП ОСОБА_2 товарну рибу на загальну суму 83 340,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №560 від 12 липня 2019 року на суму 26 400 грн., згідно накладної б/н від 05.07.2019 року; №580 від 19 липня 2019 року на суму 22400 грн., згідно накладної №1010 від 12.07.2019 року; №629 від 15 серпня 2019 року на суму 30 000 грн.; №630 від 15 серпня 2019 року на суму 4540, згідно накладної 31219 від 09.08.2019.

Як вбачається з наведених вище накладних №б/н та №№ 1010, 1219 товарну рибу від ОСОБА_2 для ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 приймав ОСОБА_6 .

Згідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів на рахунку ФОП ОСОБА_2 , останній отримав від ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_3 за поставлену товарну рибу грошові кошти на загальну суму 123 244,00 грн.

Колегія суддів наголошує на тому моменті, що заперечуючи обставини укладення із ФОПами Договорів поставки харчових продуктів від 01 травня 2019 року та від 01 червня 2019 року, ОСОБА_2 у той же час не заперечував факту отримання від тих же ФОПів на виконання даних Договорів за поставлену товарну рибу оплати шляхом перерахування такої на власний рахунок у банку загальною сумою 123244,00 гривні.

Водночас як слідує зі змісту інформаційного листа ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» від 07.12.2020 за №84-02-А, виданого на адвокатський запит, ресторан «Саламандра», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за Договором суборенди від 01.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 за Договором суборенди № 63-05/19 від 23.05.2019; ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий у тимчасове користування суб`єктам господарювання - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за Договором оренди від 12.11.2018 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 за Договором оренди № 62-05/19 від 23.05.2019. Також зазначено, що товариство не використовує вказані будівлі у якості закладів громадського харчування, оскільки основний вид економічної діяльності, який здійснюється Товариством - «код 86.90 «Інша діяльність у сфері охорони здоров`я», у зв`язку з чим відповідні приміщення були передані в оренду та суборенду іншим суб`єктам господарювання.

Як убачається з листів ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_4 від 10.12.2020 року на запит адвоката Боровської Н.В., уповноваженим представником, який приймав товарну рибу від імені ФОПів від ФОП ОСОБА_2 , виступав ОСОБА_6 , який підписував накладні із прийняття товарної риби.

Важливою умовою Договору є передання товарної риби ОСОБА_1 чи вказаній (вповноваженій) ним особі. Доказів того, що ОСОБА_1 вповноважив діяти ОСОБА_6 в його інтересах, матеріали справи не містять і таких ОСОБА_2 не надав суду. Відповідач не повідомляв Позивача протягом травня серпня 2019 року про те, що здійснює постачання товарної риби для останнього, шляхом передання такої ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави стверджувати, що в належний спосіб виконує свої обов`язки передбачені Договором.

Хоч ОСОБА_2 й поставив товарну рибу і така обставина не заперечується ОСОБА_1 , проте така поставлена ФОПам, які за таку розрахувались із ОСОБА_2 , що є свідченням того, що отримані грошові кошти за поставлену товарну рибу від ФОПів не були повернуті ОСОБА_1 на погашення позики. Більше того, умовами Договору передбачено поставка Позивачу товарної риби Відповідачем, а не грошових коштів від реалізації такої. Та при цьому ФОПи, яким ОСОБА_2 поставив товарну рибу і за яку з ним розрахувались у безготівковій формі на рахунок в банку, являються самостійними суб`єктами господарювання та не несуть відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 .

Крім цього, виходячи з вимог пункту 3.3. Договору, зобов`язання по оплаті товарної форелі, що передається згідно п.3.2. цього Договору, покладається на ОСОБА_1 , незалежно від особи отримувача. В день передачі товарної форелі припиняється зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню частини суми позики, що дорівнює вартості переданої товарної форелі, шляхом зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної форелі. Та оскільки, товарну рибу було поставлено ФОПам, які за неї й розрахувались із ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тому відсутні підстави стверджувати, що мало місце зарахування зобов`язань ОСОБА_1 по оплаті товарної риби з припинення зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню суми позики. Наведені обставини вказують на те, що по факту ОСОБА_2 окрім отримання від ОСОБА_1 позикових коштів у сумі 115000,00 грн., отримав від ФОПів за поставлену товарну рибу оплату на загальну суму 123244,00 грн., яка відповідно не була зарахована ОСОБА_1 в рахунок погашення зобов`язань ОСОБА_2 за Договором.

Та обставина, що ОСОБА_1 є одним із співвласників ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купель» та ТОВ «Саламандра-Закарпаття» не є свідченням того, що останні здійснюють свою господарську діяльність в приміщеннях ресторанів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Саламандра». Тоді як за матеріалами справи господарську діяльність в таких ресторанах здійснюють ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_11 , які є самостійними суб`єктами підприємницької діяльності та не є підзвітними ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купель» та ТОВ «Саламандра-Закарпаття».

Відтак, колегія суддів не здобула доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 поставив ОСОБА_1 та (або) конкретній особі названій (уповноваженій) останнім товарної риби на виконання вимог умов Договору.

Щодо нарахування процентів за користування позиковими коштами

За умовами пункту 2.2. Договору, внаслідок належного та своєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , проценти на суму позики не нараховуються і не виплачуються.

Відповідно до правил частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А частиною 2 цієї статті передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Апеляційним судом вище встановлено, що з боку ОСОБА_2 має місце порушення строку повернення позики та невиконання зобов`язання з поставки товарної риби.

За цих обставин для ОСОБА_2 настають наслідки, що пов`язані з поверненням позики та сплатою процентів за користування позиковими коштами.

Пунктом 2.2. Договору, не встановлено розмір процентів у випадку неналежного та несвоєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_2 . Та за цих обставин діють правила частини 1 статті 1048 ЦК України, тобто, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Також за наведених обставин не може поширюватись на спірні правовідносини положення частини 2 статті 1048 ЦК України в частині безпроцентності Договору з тих підстав, що позикові кошти надано для закупівлі спеціальних кормів з вирощування товарної риби та дані роботи пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності, які полягають у здійсненні поставки товарної риби ФОПам для реалізації.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання від ОСОБА_2 процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування позиковими коштами.

За приписами першого речення частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно відомостей зазначених в меморіальному ордері №1 від 21.04.2017 року, ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 115000 грн. по вищевказаному Договору.

А звідси, нарахування процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування позиковими коштами слід розпочинати з 21 квітня 2017 року по 14 жовтня 2017 року (день повернення позики).

Період з 21 квітня 2017 року по 14 жовтня 2017 року має 177 днів.

За період з 21 квітня по 25 травня 2017 р. маємо 35 днів, а процентна ставка НБУ становила 13 % річних. Звідси, 115000 х 13% : 365 х 35 = 1433,56 гривні.

За період з 26 травня по 14 жовтня 2017 р., маємо 142 дні, а процентна ставка НБУ становила 12,5 % річних. Звідси, 115000 х 12,5% : 365 х 142 = 5592,47 гривні.

Загальний розмір відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України за користування позиковими коштами становить 7 026,03 гривень (1433,56 + 5592,47).

Починаючи з 15 жовтня 2017 року, дата неповернення позикових коштів розпочала свою дію норма статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність ОСОБА_2 за порушення грошового зобов`язання.

Нарахування трьох процентів річних від простроченої суми здійснено наступним чином:

- за період з 15 жовтня 2017 р. по 31 липня 2020 р. (день звернення до суду з позовом), маємо 1021 день. Звідси, 115000 х 3% : 365 х 1021 = 9650,55 гривень.

Встановлення індексу інфляції за весь час прострочення здійснено наступним чином:

- за період з 21 квітня 2017 р. по 31 липня 2020 р. (день звернення до суду з позовом), маємо 119,92 % інфляції річних. Звідси, 115000 х 119,92% = 137908,00 грн. Від 137908,00 115000 = 22908,00 гривень.

Відтак, стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає загальна сума 154584,58 гривні за порушення грошового зобов`язання, яка складається із суми 7026,03 гривень (проценти за користування позикою); 9650,55 гривень (трьох процентів річних від простроченої суми) та 22908,00 гривень (індекс інфляції за весь час прострочення).

У позовних вимогах, ОСОБА_1 просив суд стягнути із ОСОБА_2 проценти за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 21 квітня 2017 р. по 31 липня 2020 р. на загальну суму 55781,65 гривню. Проте така вимога суперечить як змісту Договору, так і статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Оскільки з 15 жовтня 2017 року розпочалось прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення позикових коштів то саме по 14 жовтня 2017 року підставним є нарахування процентів за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України з 21 квітня 2017 року.

Наведена обставина являється підставою лише для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 частково виконано умови Договору, проте із порушенням п.3.1. не у строк по 14.10.2017 року. Такий висновок ґрунтувався на тій підставі, що ОСОБА_1 являється бенефіціарним власником ТОВ «Санаторний комплекс «Деренівська купіль» та ТОВ «Саламандра-Закарпаття» зареєстровані с. Нижнє Солотвино Ужгородського району Закарпатської області та на території яких знаходиться ресторан «Ірис» та ресторан «Саламандра» де ОСОБА_2 на складі заготівель таких передав ОСОБА_6 як названій (уповноваженій) особі товарну рибу на виконання вимог п.3.2. Договору.

Проте такі висновки суду першої інстанції суперечать як доказам наявним у матеріалах справи, так і обставинам справи, які колегія суддів встановила під час перегляду рішення суду.

Відтак, зважуючи на встановлене в контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за вищенаведених доводів, що в свою чергу є підставою для відхилення вимог апеляційної скарги відповідача та часткового задоволення вимог апеляційної скарги позивача.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з помилкових підстав, які не відповідають спірним правовідносинам, шляхом не повного та не всебічного дослідження наявних у справі доказів з наданням їм неналежної правової оцінки, тому таке підлягає скасування з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з підстав та доводів вищенаведених.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви та апеляційної скарги сплачено судовий збір на загальну суму 5101,33 (2040,53+3060,80) гривня, т.1, а.с. 1, т.2, а.с. 97.

Позовні вимоги заявлено на загальну суму 204053,05 гривні, але задоволенню з такої підлягає тільки загальна сума 154584,58 гривні, що становить 75,757% (154584,58 х 100 : 204053,05).

А звідси до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сума судового збору у розмірі 3864,61 (5101,33 х 75,757%) гривні.

Враховуючи на ведене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задовольнити, тоді як апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боровська Наталія Вікторівна, задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року скасувати та постановити у даній справі постанову про часткове задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , суму в розмірі 115 000,00 грн., заборгованості за позикою; суму в розмірі 7 026,03 грн., відсотки за користування позикою; суму в розмірі 22 908,00 грн., встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання; суму в розмірі 9 650,55 грн., три проценти річних від простроченої суми, а також судові витрати у розмірі 3 864,61 грн. судового збору.

У решті розміру заявлених позовних вимог, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 11 березня 2023 року.

Головуючий :

Судді :