УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/219/23

Провадження № 2-з/568/3/23

15 лютого 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Соколова А.О. звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 13 500,00 дол. США.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Радивилівського районного суду Рівненської області Делаловій О.М.

Разом з позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на: земельну ділянку кадастровий номер: :05:026:0107, площею 0,0993 га, розташовану за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, с/рада Іващуківська, а також на частку у статутному капіталі СФГ «Нектар» у розмірі 100%.

В обґрунтування наданої заяви позивач посилається на те, що 14.07.2018р. ОСОБА_2 отримав від нього кошти у розмірі 13 500,00 дол. США.

На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем 14.07.2018 р. було надано особисту письмову розписку позивачу. Строк повернення коштів у розписці обумовлений не був, а тому у відповідності до вимог ч.1 абз. 2 ст. 1049 ЦК України, на всі відомі позивачу адреси відповідача було відправлено вимоги щодо повернення боргу 19.01.2022р. та 10.11.2022р. Вимога від 10.11.2022р. була отримана відповідачем 17.11.2022р. Однак кошти в передбачений законом 30-денний строк відповідачем повернуті не були.

Заявник ОСОБА_1 вважає за необхідне здійснення забезпечення позову з метою виключення дій з боку відповідача, які ускладнять або унеможливлять таке забезпечення, а в подальшому і виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2023р. та Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 02.02.2023р. на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку - кадастровий номер: :05:026:0107, площею 0,0993 га, розташовану за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, с/рада Іващуківська та юридичну особу СФГ «Нектар». У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути грошові кошти у розмірі 13 500,00 дол. США.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення чи відсутності порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.

Заявник не обґрунтував у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду та доцільність вжиття заходів забезпечення саме у такий спосіб, не надав доказів, що відповідач якимось чином намагається відчужити нерухоме майно.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Суд встановив, що за обставинами даної справи відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних в заяві заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання можливого рішення суду в даній справі.

Посилання заявника на те, що поведінка відповідача вказує на відсутність його наміру повернути борг, є припущенням. Так, суд звертає увагу, що з моменту направлення позивачем вимоги про повернення боргу та отриманням відповідачем такої вимоги, минуло лише три місяці.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не доведено, що зазначені ним об`єкти нерухомого майна та корпоративні права дійсно належать на праві власності саме відповідачу. Так, згідно з наданими відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки вказаний ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Згідно з наданими відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб засновником СФГ «Нектар» є ОСОБА_2 (). Водночас, у наданій суду розписці вказано, що гроші у розмірі 13 500,00 дол. США отримав ОСОБА_2 . При цьому жодних ідентифікуючих даних (серія, номер паспорту, рік народження, місце реєстрації, ідентифікаційний номер і т.ін.) не зазначено.

Таким чином, співставлення цих відомостей, дозволяє дійти висновку, що співпадає лише прізвище ім`я і по батькові особи, але відсутні будь-які інші дані, які би дозволяли дійти висновку, що власник вказаних об`єктів та відповідач у справі - одна й та сама особа.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити як передчасна.

Керуючись ст.ст.150,151,153 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Соколова А.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 15.02.2023р.

Суддя О.М. Делалова