Провадження № 2/127/3323/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договорами позик,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договорами позик від 29 травня 2020 року, від 17 червня 2021 року, від 11 серпня 2021 року в загальному розмірі 226 116,84 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 29 травня 2020 року позивачем надана ОСОБА_2 позика у розмірі 50 000,00 грн та 1845,00 доларів США строком до 31 грудня 2020 року, про що відповідач власноручно написав розписку. Крім того, 17 червня 2021 року відповідач також отримав позику від позивача в розмірі 10 000,00 доларів США строком до 25 грудня 2021 року та 11 серпня 2021 року - на суму 200 000,00 грн строком до 11 жовтня 2021 року, що підтверджується розписками. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, а тому керуючись ст. 610-612, 625, 1049 ЦК України позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість на загальну суму 226 116,84 грн, яка складається: 1) за договором позики від 29 травня 2020 року за період з 01 січня 2021 року по 07 листопада 2022 року в розмірі 20713,46 грн, з яких: 2778,08 грн - 3% річних від суми позики 50 000,00 грн, 2898,47 грн - 3% річних від суми позики 52 166,64 грн ( еквівалент 1845,00 доларів США відповідно до офіційного валютного курсу НБУ станом на 31 грудня 2020 року), а також інфляційні втрати від суми позики в розмірі 50 000,00 грн 15 036,91 грн; 2) за договором позики від 17 червня 2021 року за період з 26 грудня 2021 року по 07 листопада 2022 року в розмірі 89 513,33 грн, з яких: 7106,37 грн - 3% річних від суми позики 272 747,00 грн ( еквівалент 10 000,00 доларів США відповідно до офіційного валютного курсу НБУ станом на 25 грудня 2021 року) та 82 406,96 грн - пеня (подвійна облікова ставка НБУ за період прострочення від суми позики в розмірі 272 747,00 грн (еквівалент 10 000,00 доларів США відповідно до офіційного валютного курсу НБУ станом на 25 грудня 2021 року); 3) за договором позики від 11 серпня 2021 року за період з 12 жовтня 2021 року по 07 листопада 2022 року в розмірі 115 890,05 грн, з яких 67501,37 грн - пеня, 41 944,84 грн інфляційні витрати та 6 443,84 грн. - 3% річних. А також просив стягнути судові витрати, докази яких будуть надані додатково на протязі п`яти днів з моменту ухвалення рішення в справі. При цьому звертав увагу, що суми боргу за договорами позики стягнуті з відповідача рішенням суду від 02 листопада 2022 року в справі №127/4999/22 (а.с.1-3).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що 29 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як позичальником, укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність позику в розмірі 50 000,00 грн та 1845 доларів США строком до 31 грудня 2020 року, про що свідчить розписка (а.с.5).

Крім того, 17 червня 2021 року між сторонами у справі, також укладений договір позики згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність позику в розмірі 10 000,00 доларів США строком до 25 грудня 2021 року, а у разі не повернення коштів позичальник зобов`язується окрім позики також сплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до повного погашення, не обмежуючи 6 місячним строком нарахування пені, про що свідчить розписка (а.с.9).

Також, 11 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як позичальником, укладений договір позики згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність позику в розмірі 200 000,00 грн строком до 11 жовтня 2021 року, а у разі не повернення коштів зобов`язується окрім позики також сплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до повного погашення не обмежуючи 6 місячним строком нарахування пені, про що свідчить розписка (а.с.13).

Вказані обставини встановлені рішенням суду від 02 листопада 2022 року в справі №127/4999/22 та в силу положень ст.81 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Вказаним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року в цивільній справі №127/4999/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики в розмірі 11 845,00 доларів США та 250 000,00 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2022 року. Доказів про його виконання матеріали справи не містять.

Позивач, звертаючись до суду просить стягнути 3% річних, пеню та інфляційні витрати та при цьому надає розрахунок їх розміру по кожному зобов`язанні окремо.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, а також пені за прострочення виконання зобов`язання.

Що стосується 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті статей 524, 533, 535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що 3 % річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку % річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Також при визначені суми заборгованості по процентам, визначеним відповідно до ст. 625 ЦК України слід враховувати, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ст.625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення 3% річних за договором позики від 29 травня 2020 року в сумі 5 676,55 грн та визначаючи їх розмір, невірно визначив період прострочення грошових коштів, а саме здійснив нарахування 3% річних з наступного дня після закінчення строку дії договору по день звернення до суду, не враховуючи вимоги п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Крім того, під час здійснення розрахунку позивач враховував суму заборгованості, виходячи із офіційного курсу валют щодо іноземних валют НБУ, який діяв станом на 31 грудня 2020 року (день закінчення строку дії договору), а не фактичну суму отриманої позики зазначеної в договорі.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу за договором позики від 29 травня 2020 року в розмірі 1845,00 доларів США помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються із дня, наступного за днем, передбаченим для його виконання по день введення в Україні воєнного стану, тобто до 23 лютого 2022 року (419 днів), помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного 365 днів у році, що становить 63,54 долари США та за аналогічним принципом здійснюємо розрахунок з отриманої позики в гривнях за цим договором, що становить 1721,92 грн (50000,00*3%/365*419).

Що стосується договору позики від 17 червня 2021 року сума позики становить 10000,00 доларів США, строк прострочення з 26 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року (60 днів), а тому 3 % річних становить 49,32 долари США (10000,00*3%/365*60).

За договором позики від 11 серпня 2021 року 3 % річних становить 2219,18 грн (200000,00*3%/365*135), з урахуванням того, що сума позики надана в розмірі 200 000,00 грн, період прострочення складає 135 днів, тобто з 12 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року включно.

Що стосується стягнення з відповідача інфляційних витрат, то також слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Позивач просить стягнути інфляційні витрати лише щодо тих позик, які наданні в гривні, а тому дані вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з проведеним позивачем розрахунком, так як останнім не вірно визначено період прострочення з огляду на положення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17 липня 2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як роз`яснено Верховним Судом України в листі від 03 квітня 1997 року № 62-97р, застосовуючи індекси інфляції при розгляді судових справ для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми, оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній 26 червня 2020 року в справі № 905/21/19.

З Методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19.

Що стосується стягнення інфляційних втрат за договором позики від 29 травня 2020 року, то суд зазначає наступне.

Прострочення мало місце з січня 2021 року до 23 лютого 2022 року, а отже індекс інфляції становить:

101,3% х101,0% х101,7%х100,7%х101,3% х 100,2% х 100,1% х 99,8% х 101,2% х 100,9% х 100,8% х 100,6% х 101,3% х 101,6% = 1,132.

Відповідно суму втрат від інфляції розраховуємо за формулою: (сума боргу х процент інфляції) - сума боргу та становитиме - (50 000,00 грн х 1,132) 50 000,00 грн = 6600,00 грн.

Отже інфляційні втрати за договором позики від 29 травня 2020 року складають 6600,00 грн.

Інфляційні втрати за договором позики від 11 серпня 2021 року становить 8800,00 грн (200000,00*1,044) 200000,00), з урахуванням того, що прострочення мало місце з листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року, а загальний відсоток інфляції 1,044.

Також, суд вважає незаконним нарахування та включення до суми заборгованості за договорами позики від 17 червня 2021 року та від 11 серпня 2021 року позивачем відповідачу заборгованості за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені, виходячи з наступного.

Згідно з п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. установлений карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"тавід 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Крім того, як зазначалось вище, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивач, нарахувавши штрафні санкції по договору позики від 17 червня 2021 року за період з 26 грудня 2021 року по 07 листопада 2022 року та за договором позики від 11 серпня 2021 року за період 12 жовтня 2021 року по 07 листопада 2022 року, не звернув та не врахував їх при зверненні до суду, а тому вимога позивача про стягнення пені з відповідача задоволенні не підлягає.

Отже, загальна сума заборгованості за договорами позик від 29 травня 2020 року, 17 червня 2021 року та від 11 серпня 2021 року становить 19 341, 10 грн та 112,86 доларів США, що підлягає стягненню з відповідача для захисту прав позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог; якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що спір є спором про стягнення заборгованості, тобто заявлені вимоги є майнового характеру, а позивач як особа з інвалідністю 2 групи звільнений від сплати судового збору, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 234,68 грн з урахуванням того, що розмір задоволених вимог становить 23 468,23 грн (офіційний курс Національного банку України за 1 долар США станом на день звернення до суду становить 36,5686 гривень).

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною позивача заявлено про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 510, 524-527, 530, 533, 553-554, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- за договором позики від 29 травня 2020 року: 63,54 доларів США - 3% річних від суми позики 1845,00 доларів США, та 1721,92 грн - 3% річних від суми позики 50 000,00 грн, а також втрати від інфляції в сумі 6600,00 грн;

- за договором позики від 17 червня 2021 року - 49,32 доларів США (3% річних від суми позики 10 000,00 доларів США);

- за договором позики від 11 серпня 2021 року: 2219,18 грн - 3% річних від суми позики 200 000,00 грн, та втрати від інфляції в сумі 8800,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 234,68 грн судового збору.

Роз`яснити сторонам, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: