ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/869/23 Справа № 175/3569/21 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Затишок Сервіс

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у м.Дніпро, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Новік Л.М., у смт. Слобожанське, Дніпропетровської області, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Затишок Сервіс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Затишок сервіс (надалі- ТОВ Затишок сервіс) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ТОВ «Затишок сервіс» з 03.04.2018 року по 31.07.2020 року, включно, був виконавцем житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 по вказаній адресі. Починаючи З 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ «Дніпровська Брама». На момент припинення надання послуг у відповідача існувала прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 11 625,06 грн. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості в розмірі 11625.06 грн., інфляційні збитки у сумі 1215.25 грн. та 3% річних в розмірі 344,61 грн..

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 11 625,06 грн., інфляційні втрати - 1215,25 грн. та 3% річних -344,61 грн., а разом 13184,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Зазначає, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально не відноситься до Дніпропетровського району, а віднесено до Соборного району м.Дніпра. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач не укладала з позивачем договір на надання послуг. Суд безпідставно стягнув штрафні санкції. Крім того, заявляє про застосування строку позовної давності у зв`язку з тим, що відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, вона була позбавлена можливості заявити про застосування строку позовної давності.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга представника відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судових повісток про призначення справи до розгляду, зокрема на 01 серпня 2022 року, що не відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, яку належним чином не повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 .

ТОВ «Затишок сервіс» з 03.04.2018 року по 31.07.2020 року, включно, був виконавцем житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Починаючи З 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг, оскільки подальше утримання будинку здійснюється ОСББ «Дніпровська Брама», що підтверджується листом ОСББ «Дніпровська Брама» вих. №17 від 31.07.2020 року.

Станом на 31.07.2020 року у відповідача, за розрахунком позивача, існує прострочена заборгованість в сумі 13184,92 грн., з яких: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 11 625,06 грн., інфляційні втрати - 1215,25 грн. та 3% річних -344,61 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції ,чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Верховний Суд України в Постанові від 20 квітня 2016 року, у справі №6-2951цс15, дійшов висновку, що не укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплатити надані йому послуги в межах строку позовної давності.

Вказана практика є незмінною, а тому доводи апелянта щодо не укладання договору з позивачем на надання комунальних послуг, що є підставою для відмови у позові, колегія суддів не бере до уваги, з вище наведених підстав.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не вносила оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

В той же час, колегія суддів враховує, що звертаючись до суду із апеляційною скаргою, апелянт просила застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності до щомісячних платежів, що знаходяться поза її межами, посилаючись на те, що відповідач була позбавлена можливості заявити про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції, оскільки не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Аналогічний висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, зважаючи на те, що з даним позовом позивач звернувся в вересні 2021 року, то заборгованість за комунальні послуги має бути обмежена нарахуваннями за останніми трьома роками до звернення до суду, тобто за період з вересня 2018 року по 31.07.2020 року (межі заявленого в позові строку) та складає 10131,90 грн., виходячи з наступного розрахунку- 11625.06грн.( загальний розмір заборгованості, який перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується) 1493,16 грн.( заборгованість за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року, включно).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язуваний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідач не сплатила за надані позивачем комунальні послуги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року, в межах заявлених позовних вимог складає 303, 96 грн., виходячи з наступного розрахунку: сума заборгованості 10131,90 грн. період розрахунку 12 місяців- 3% річних).

Розмір інфляційних втрат складає за період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року 1036,78 грн., виходячи з наступного розрахунку: у період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року індексація на суму 10 131,90 грн. [сукупний індекс інфляції] = 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% = 110,233% (за період вересень 2020 - серпень 2021) [інфляційні нарахування] = 10 131,90 грн. (сума боргу) ? 110,233% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 10 131,90 грн. (сума боргу) = 1 036,78 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10131,90 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2018 року по 31.07.2020 року; інфляційні втрати 1036,78 грн. та 3% річних -303,96 грн. за період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил підсудності при розгляді даної справи, що є підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила загальної підсудності застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Статтею 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність.

Так, згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В Постанові від 16 лютого 2021 року по справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України».

Крім того, Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 було викладено позицію, згідно з якою позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а саме з приводу будь-яких вимог, пов`язаних із правом особи на нерухоме майно чи об`єктом яких є нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надавалися за адресою: АДРЕСА_5 .

Отже, правовідносини між сторонами стосуються утримання нерухомого майна, яке знаходиться у Дніпровському районі Дніпропетровської області.

За таких обставин зазначена справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Так, зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позову з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Затишок сервіс» підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позову, пропорційно до задоволених позовних вимог 87,01%, в розмірі 1975,13 грн., з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної апеляційної скарги 12,99%, в сумі 451,15 грн..

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10131,90 грн. за період з вересня 2018 року по 31.07.2020 року; інфляційні втрати 1036,78 грн. за період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року та 3% річних -303,96 грн. за період з 01.09.2020 року по 27.08.2021 року.

В іншій частині у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 1975,13 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 451,15 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Головуючий: суддя А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко