Дата документу 01.03.2023 Справа № 317/1607/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1607/22
Провадження №22-ц/807/668/23
Головуючий в 1-й інстанції Каряка Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.,
секретарКниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скрими Валерії Анатоліївни на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_2 (в особі представника адвоката Щасливого О.Р.) звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по 10 серпня 2022 року включно у сумі 297 983,15 грн. та всі документально підтверджені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 06.04.2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.07.2019 року шлюб між ними було розірвано. 02.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.06.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Добровільно боржник аліментні зобов`язання виконував неналежним чином та не в повному обсязі, тому позивач звернула судовий наказ до примусового виконання. Згідно з розрахунком від 09.08.2022 №20873/3, складеним державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на травень 2022 року боржник мав заборгованість у розмірі 60188,08 грн. Позивачем зроблено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на загальну суму 297 983,15 грн., яку вона просить стягнути з відповідача.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2022 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по 10 серпня 2022 року включно у загальній сумі 60 188,08 грн. (шістдесят тисяч сто вісімдесят вісім) гривень 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скрими Валерії Анатоліївни подав апеляційна скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено наявність умисних дій відповідача направлених на ухилення від сплати аліментів, що виключає стягнення пені по аліментам.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щасливого О.Р., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 06.04.2013, актовий запис № 180 (а.с.10).

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дочка ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області 03.09.2013, актовий запис №47 (а.с.11).

02.07.2019 рішенням Запорізького районного суду Запорізької області було розірвано шлюб між сторонами (а.с.15-16).

02.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 27.06.2019 (а.с.17).

25.05.2022 державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69103694 з примусового виконання судового наказу №317/2209/9, виданого 02.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області (а.с.18-19).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 25.05.2022 №11714/3, складеним державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на травень 2022 року ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 98 483, 91 грн (а.с.20).

Згідно з розрахунком від 09.08.2022 №20873/3, встановлено, що станом на травень 2022 року за боржником обраховувалась заборгованість з періодичних платежів у сумі 60188,08 грн. В червні та липні 2022 року боржником ця заборгованість була частково погашена двома платежами (30 000,05 грн та 32 600 грн.) (а.с.21-22).

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. При цьому, враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, з ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів саме в розмірі загальної заборгованості зі сплати аліментів в сумі 60 188,08 грн.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Встановлено, що 02.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 27.06.2019 (а.с.17).

У справі, яка переглядається судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Задовольняючи частково позовні вимоги та, визначаючи відповідний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів.

Між тим, слід зазначити, що предметом позову є стягнення саме пені по аліментам, а тому не дивлячись на те, що ст. 196 СК України обмежено стягнення пені розміром заборгованості по аліментам, дійсний розмір пені повинен бути встановлений при розгляді справи.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі і не встановив розмір пені за період заявлений у позові, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині. Так, суд першої інстанції погодившись із розміром пені вказаним позивачем, не звернув уваги, що пеня розрахована по травень 2022 року, хоча межі позовних вимог з червня 2019 року по 10 серпня 2022 року. Крім того, розрахунок пені позивачка починає з червня, хоча пеня із заборгованості за червень виникає при її несплаті тільки в наступному місяці липні.

Обчислюючи розмір неустойки (пені), апеляційний суд виходить із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09 серпня 2022 року (а.с.21-22), а також позовних вимог, відповідно до яких позивачка просила стягнути пеню по аліментам за період з червня 2019 по 10 серпня 2022 року.

Також розраховуючи розмір пені, колегія суддів виходить із висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21), відповідно до яких, при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Таким чином, пеня по аліментам розраховується наступним чином:

- за липень 2019 року 264,67 * 1137 * 1% = 3009,30 грн.;

- за серпень 2019 року 1176,89 * 1106 * 1% = 13016,40 грн.;

- за вересень 2019 року 1176,89 * 1075 * 1% = 12651,57 грн.;

- за жовтень 2019 року 976,89 * 1045 * 1% = 10208,50 грн.;

- за листопад 2019 року 1045,50 * 1014 * 1% = 10601,37 грн.;

- за грудень 2019 року 1045,50 * 983 * 1% = 10277,26 грн.;

- за січень 2020 року 1045,50 * 952 * 1% = 9953,16 грн.;

- за лютий 2020 року 975,83 * 921 * 1% = 8987,12 грн.;

- за березень 2020 року 975,83 * 892 * 1% = 8704,40 грн.

- за квітень 2020 року 975,83 * 861 * 1% = 8401,90 грн.;

- за травень 2020 року 975,83 * 831 * 1% = 8109,15 грн.;

- за червень 2020 року 975,83 * 800 * 1% = 7806,64 грн.;

- за липень 2020 року 975,83 * 770 * 1% = 7513,89 грн.;

- за серпень 2020 року 975,83 * 739 * 1% = 7211,38 грн.;

- за вересень 2020 року 975,83 * 708 * 1% = 6908,88 грн.;

- за жовтень 2020 року 975,83 * 678 * 1% = 6616,13 грн.

- за листопад 2020 року 1210,90 * 647 * 1% = 7834,52 грн.;

- за грудень 2020 року 1210,90 * 617 * 1% = 7471,25 грн.;

- за січень 2021 року 1210,90 * 586 * 1% = 7095,87 грн.;

- за лютий 2021 року 1362,73 * 555 * 1% = 7563,15 грн.;

- за березень 2021 року 1962,73 * 527 * 1% = 10343,60 грн.;

- за квітень 2021 року 1962,73 * 496 * 1% = 9735,14 грн.;

- за травень 2021 року 2199,47 * 466 * 1% = 10249,53 грн.;

- за червень 2021 року 2199,47 * 435 * 1% = 9567,69 грн.;

- за липень 2021 року 2199,47 * 405 * 1% = 8907,85 грн.;

- за серпень 2021 року 2284,03 * 374 * 1% = 8542,27 грн.;

- за вересень 2021 року 2284,03 * 343 * 1% = 7834,22 грн.;

- за жовтень 2021 року 2284,03 * 313 * 1% = 7149,00 грн.

- за листопад 2021 року 2386,56 * 282 * 1% = 6730,09 грн.;

- за грудень 2021 року 2386,56 * 252 * 1% = 6014,13 грн.;

- за січень 2022 року 2266,56 * 221 * 1% = 5009,10 грн.;

- за лютий 2022 року 2266,56 * 190 * 1% = 4306,46 грн.;

- за березень 2022 року 2236,56 * 162 * 1% = 3623,23 грн.;

- за квітень 2022 року 3586,56 * 131 * 1% = 4698,40 грн.;

- за травень 2022 року 3586,56 * 101 * 1% = 3622,42 грн.;

- за червень 2022 року 3586,56 * 70 * 1% = 2510,59 грн.;

- за липень 2022 року відсутня заборгованість

- за серпень 2022 року відсутня заборгованість

Отже неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з червня 2019 по 10 серпня 2022 року складає 278785,56 грн.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2022 року становить 4761,14 грн., відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 09.08.2022 року, з яким погодились сторони у справі.

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам. Однак суд першої інстанції не врахував позовних вимог за якими період стягнення пені обмежений з червня 2019 року по 10 серпня 2022 року, а станом на кінець вказаного періоду розмір заборгованості зі сплати аліментів складав 4761,14 грн., і саме ця сума повинна бути стягнута з відповідача за судовим рішенням.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скрими Валерії Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2022 року у цій справі скасувати на прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по 10 серпня 2022 року включно у загальній сумі 4761,14 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 14 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 березня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко