Провадження № 22-ц/4808/148/23
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

секретар Шандалович В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Івано-Франківський місцевий центр з надання безоплатної правової допомоги,

представник відповідача Вінтонишин Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із цивільним позовом до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг. Позов обґрунтований тим, що позивач є учасником бойових дій і користується пільгами, передбаченими для ветеранів війни і учасників бойових дій. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту. 23 серпня 2017 року позивач звернувся до Івано-Франківського місцевого центру за правовою допомогою у справі щодо невиплати гарантованих державою соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. 29 серпня 2017 року відповідач видав наказ про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 . Проте свої зобов`язання по наданню позивачу правової допомоги відповідач умисно не виконав в інтересах третьої сторони, дії якої оскаржував позивач. Неправомірні умисні дії відповідача при наданні позивачу правової допомоги полягають в тому, що при підготовці позовної заяви відповідач не додав до матеріалів позову доказу на підтвердження статусу учасника бойових дій (посвідчення). Далі відповідач додатково подав суду клопотання про звільнення позивача від судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, проте в додатку не надав належних письмових підтверджень таких обставин, а долучив довідку внутрішньо переміщеної особи, що ніяк не підтверджує матеріальне становище сторони. Як наслідок суд відмовив у звільненні ОСОБА_1 від сплати судового збору. Окрім того, представник відповідача, надаючи позивачу реквізити для сплати судового збору в апеляційний суд, вказав неправильну суму судового збору - 352.40 грн., у зв`язку із чим йому була повернута апеляційна скарга. На той час позивач не мав матеріальної змоги доплатити судовий збір, хоча судовий збір він і не мав сплачувати відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Закону України "Про судовий збір". В результаті неправомірних і умисних дій відповідача, позивачем помилково було сплачено судовий збір по судовій справі 344/13956/17, який в подальшому був повернутий судом. Отже, саме з вини відповідача судова справа №344/13956/17 так і не була розглянута по суті позову, і позивач не отримав суму 10992 гривні адресної допомоги як внутрішньо переміщена особа, що була предметом спору в цій справі. Позивач вважає, що системні протиправні дії відповідача були спрямовані на те щоб судова справа №344/13956/17, в якій йому надавалась правова допомога, не була вирішена по суті.

Тому позивач просив суд визнати дії відповідача такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства по наданню безоплатної правової допомоги; стягнути з відповідача на його користь 10833 грн. неотриманої по вині відповідача адресної допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, за період з 1 січня 2016 року по 25 листопада 2016 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд мав упереджену позицію стосовно позову протягом розгляду справи, тому вирішив відмовити у вимогах позивача ще до закінчення розгляду спору по суті; порушив таємницю нарадчої кімнати. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не дав належної оцінки наданим доказам і встановленим обставинам, які достатньо свідчать про обґрунтованість його вимог, допустив значні порушення процесуального закону, що свідчить про суб`єктивність суду. Тому висновки суду є неправильними, рішення незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_2 , яка просила залишити рішення без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. В серпні 2017 року він звернувся до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги у справі стосовно невиплати гарантованих державою соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Центром для надання такої допомоги було надано доручення адвокату Семчуку М.М.

В ході надання безоплатної вторинної правової допомоги для позивача був підготовлений адміністративний позов до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому заявлені позовні вимоги про визнання відмови Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у виплаті позивачу адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2016 року по 25.11.2016 року протиправною, про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу адресну допомогу за вказаний період.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду 13 березня 2018 року у справі № 344/13956/17 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Позивач вказує, що пропустив такий строк з вини адвоката, який надав йому неправильну інформацію стосовно прав ОСОБА_1 при оплаті судового збору. Позивач не був обізнаний про те, що може не оплачувати судовий збір як учасник бойових дій. Натомість, адвокат повинен був знати закон, роз`яснити права позивачу, а не посилатися в позовній заяві тільки на матеріальний стан позивача для звільнення від судового збору. Також, звертаючись до суду, позивач вказував, що в результаті неправомірних і умисних дій відповідача він помилково все ж таки сплатив судовий збір по судовій справі 344/13956/17 в сумі 640 грн. Однак вважає, що саме з вини відповідача судова справа №344/13956/17 так і не була розглянута по суті позову, в результаті чого позивач не отримав очікувану суму адресної допомоги як внутрішньо переміщена особа, яку, на його думку, суд би йому присудив беззаперечно. Позивач вважав дії відповідача незаконними, тому що адвокат навмисно діяв непрофесійно, намагаючись перешкодити позивачу отримати задовільне рішення в спорі з Департаментом соціальної політики.

Разом з тим підтверджень порушень з боку адвоката під час надання правової допомоги матеріали справи не містять.

В подальшому ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2021 року позивачу повернуто судовий збір в сумі 640 грн, та ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позивачу повернуто судовий збір в розмірі 352,40 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2018 року.

Суд перевіряв такі обставини за даними ЄДРСР, сторони не оспорювали.

Перевіривши обставині у справі, проаналізувавши надані докази, суд першої інстанції встановив, що позивач не довів належним чином умисного невиконання відповідачем його обов`язків за договором.

Відповідно до «Положення про Івано-Франківський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги» затвердженого Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.03.2015 рот № 59 (в редакції наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 14.04.2021 року № 66) у своїй діяльності центр керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами Міністерства юстиції України та Координаційного центру, цим Положенням. Одним з основних завдань місцевого центру є надання безоплатної первинної правової допомоги і безоплатної вторинної правової допомоги.

Зі справи неможливо встановити, що відповідач умисно надавав позивачу послуги непрофесійно, і тим більш, намагався створити ситуацію, щоб взагалі перешкодити позивачу подати позов, оскільки законодавство має низку можливостей для усунення недоліків процесуальних документів, дає особі, що звертається до суду вичерпати усі процесуальні можливості, а рішення за результатами звернень ухвалює суд. Позивач не довів, які саме письмові докази не надав суду відповідач, що саме перешкодило позивачу виконати вимоги суду для прийняття позовної заяви, в чому виразилися умисні неправомірні дії правника, який надавав йому правову допомогу.

Питання якості і обсягу надання позивачу правової допомоги адвокатом позивачу було перевірено Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області 26.02.2020 року. Суд не взяв за основу рішення комісії, згідно з яким за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 комісія вирішила відмовити в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката Семчука М.М., оскільки рішення оскаржене позивачем. Разом з тим самим позивачем не доведено обставин, на які він посилався у позові.

Так як суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій по наданню професійної правової допомоги незаконними, то відповідно, правильно відмовив у вимогах про відшкодування неотриманої допомоги, оскільки позивач вважав, що така вимога прямо пов`язана з вимогою про невиконання дій по підготовці позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно з правилами ч.1 ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому суд правильно відмовив позивачу у задоволенні позову, який нічим не підтверджений, ґрунтується на припущеннях.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовних вимог, які суд перевіряв в суді під час розгляду справи, дав їм мотивовану оцінку. Порушень процесуального закону, в тому числі порушення судом таємниці нарадчої кімнати, колегією суддів також не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.374, 367, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 січня 2023 року.

Судді Є.Є.Мальцева

В.М. Барков

В.Д. Фединяк