РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року

м. Рівне

Справа № 566/925/21

Провадження № 22-ц/4815/132/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Шимківа С.С.

секретар Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року, повне судове рішення складено 26 вересня 2022 року, у складі судді Лободзинського А.С., у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року Акціонерне товариство «Райфайзен Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість згідно кредитного договору № 014/53-05/31880 від 27.09.2005 року в розмірі 238 758,88 гривень та пропорційно судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 27 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райфайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/53-05/31880 від 27.09.2005 року, за яким останній отримав кредит в сумі 26 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором на строк до 25.09.2025 року.

Для забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (з кожним окремо), було укладено договори поруки за номерами: 014/53-05/31880-п2; 014/53-05/31880-п; 014/53-05/31880-п1 від 27.09.2005, за якими поручителі зобов`язались солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання своїх кредитних зобов`язань перед банком позичальником ОСОБА_1 ..

Крім цього, між Банком і позичальником було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору.

Так, згідно додаткової угоди, укладеної 05.10.2005 року між позичальником та Банком, зменшено відсоткову ставку за кредитним договором і встановлено її в розмірі 12,5% річних.

16.02.2015 року між Банком і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до п.1.1. якої Банк відкрив ОСОБА_1 невідновлювану кредитну лінію в сумі 26 000 доларів США та 613053,68 гривень, в рамках якої кредит в сумі 613053,68 гривень надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту в сумі 26 000 доларів США. При цьому за користування другим траншем кредиту у гривні встановлено процентна ставка в розмірі 19% річних.

16.02.2015 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ, між сторонами досягнуто згоди про зміну умов погашення кредиту та погоджено з 17.02.2015 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних.

08 липня 2020 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 4, відповідно до умов якої, тимчасово, на період з 17.07.2020 року по 16.10.2020 року, сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати по Графіку повернення кредиту.

Позивач зазначає, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами відповідач належним чином не виконував. Внаслідок неналежного виконання позичальником кредитного договору та додаткових угод до нього, утворилася прострочена заборгованість, яка станом на 30.04.2021 становила - 238 758,88 гривень та складається з заборгованості за кредитом в сумі 221 333, 88 гривень та заборгованості за відсотками в сумі 17 425 гривень.

Заявою про уточнення позовних вимог від 03.06.2022 року, позивач зменшив розмір заборгованості по кредиту та просив стягнути з відповідачів заборгованість станом на 07.04.2022 року солідарно 203 723,57 гривень.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року у розмірі 203 723, 57 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3581,38 гривень у рівних частинах.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 систематично порушував терміни сплати чергової частини кредиту і процентів за користування кредитом і ця обставина ним не спростована. Внаслідок цього за ним утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту, відсотків та комісії в сумі 203723,57 гривень. ОСОБА_2 за умовами договору поруки № 014/53-05/31880-п2 від 27.09.2005 року взяла на себе зобов`язання відповідати в солідарному порядку перед Банком за невиконання, або неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору. Також, судом встановлено, що всі додаткові угоди до кредитного договору, які укладались між Банком і ОСОБА_1 , якими змінювались умови, в тому числі, обсяг основного зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком, були погоджені поручителем ОСОБА_2 .. А тому, з врахуванням того, що позовна вимога до поручителя ОСОБА_1 подана з дотриманням строків, визначених ч.2 ст.559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_2 обов`язку, як солідарного з ОСОБА_1 боржника, з повернення кредиту.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку зі зміною додатковою угодою від 08.07.2020 року розміру процентів в бік збільшення за користування кредитними коштами без згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також збільшенням розміру основного зобов`язання, порука останніх в силу ч.1 ст.559 ЦК України припинилась.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулось АТ «Райффайзен Банк». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, а саме положення частини 1 статті 559 ЦК України, в редакції ЗУ № 2478-VIII від 03.07.2018 року, чинному на час продовження правовідносин за кредитним договором. Так, частиною 1 статті 559 ЦК України, у вказаній редакції, передбачено, що у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Відповідно, на думку особи, що звернулась з апеляційною скаргою, відсутні підстави вважати, що порука поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинилась. Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року у розмірі 203 723, 57 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3581,38 гривень у рівних частинах та ухвалити нове судове рішення у вказаній частині та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року у сумі 190804,32 гривні, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 190804, 32 гривень, та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду в іншій частині ніким не оскаржується, тому в силу принципу диспозитивності судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Нікольченко Б.Б. у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що норми положень статті 559 ЦК України у редакції ЗУ № 2478-VIII від 03.07.2018 року набрали чинності після укладення договору поруки, що виключає можливість застосування зазначеної норми до спірних правовідносин. Враховуючи наведене вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 27 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райфайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/53-05/31880.

Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1 отримав від Банку кредит у розмірі 26 000 доларів США строком на 240 місяців з 27.09.2005 року по 25.09.2025 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом. Умовами договору передбачено погашення кредиту щомісячними платежами згідно графіку, який є додатком №1 до Договору.

Згідно графіку платежів зі сплати кредиту, щомісячний платіж для ОСОБА_1 з основної суми боргу становив 292,26 доларів США. Крім цього, графіком визначено щомісячний платіж для сплати процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 27 вересня 2005 року з кожним окремо були підписані договори поруки № 014/53-05/31880-п2, № 014/53-05/31880-п, 014/53-05/31880-п1, за умовами яких поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , взяли на себе зобов`язання відповідати перед Банком за невиконання, або неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору з повернення кредиту.

Крім цього, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, між Банком і ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору.

Так, 05 жовтня 2005 року укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої п.1.4 кредитного договору викладено в іншій редакції, якою передбачено процентну ставку за користування кредитом на рівні 12,5 %.

16 лютого 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою погоджено зміни умов кредитування ОСОБА_1 .. Зокрема, передбачено, що предметом кредиту є грошові кошти з лімітом - 26000 доларів США, які надаються для придбання квартири /будинку/ та 613 053,68 гривень, які надаються на рефінансування заборгованості по кредиту за 1-м траншем. Визначено також строк для погашення заборгованості по кредиту для 2-го траншу до 17 вересня 2025 року. Також, умовами цієї додаткової угоди визначено розмір процентної ставки - 19% річних за користування кредитом у гривні. Вказана додаткова угода також підписана і погоджена з поручителями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджують наявні в угоді письмові згоди вказаних поручителів.

16 лютого 2015 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено ще одну додаткову угоду, згідно якої визначено з 17 лютого 2015 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних, яка буде застосовуватись у випадку прострочення позичальником своїх грошових зобов`язань за кредитом більш як на 30 днів. Вказана додаткова угода також підписана і погоджена з поручителями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджують наявні в угоді письмові згоди вказаних поручителів.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, і не заперечується сторонами, що зміни до умов кредитного договору, внесені додатковими угодами від 05 жовтня 2005 року та від 16 грудня 2015 року, відбулися за згодою з усіма поручителями, що підтверджується наявними у них письмовими згодами, відтак не тягнуть за собою припинення поруки поручителями з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України.

Крім того 08 липня 2020 року між АК «Райффанзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 була укладена ще одна додаткова угода.

За умовами вказаної додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту на дату застосування змін, збільшилась на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим, відбулася зміна строку погашення заборгованості (п.1.3). Строк погашення заборгованості за кредитним договором визначено щомісячними платежами згідно графіка, який є додатком до цієї додаткової угоди. Графіком передбачено шістдесят три місячних платежі, що починаючи від 08.07.2020 року не перевищує встановленого основним кредитним договором кінцевого терміну погашення кредиту - 25.09.2025 року. Разом з тим, як видно, розмір основного зобов`язання було збільшено, шляхом додавання суми заборгованості за процентами до залишку по кредиту і, таким чином, фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості по процентам. Крім цього, п.5.3 додаткової угоди передбачено, що у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань, встановлених пунктами 5.1-5.2 цієї Додаткової угоди, розмір процентної ставки за Кредитним договором підвищується на 500 базисних пунктів ( 5%)

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови вищезазначеної додаткової угоди до кредитного договору, у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань по кредиту, передбачають збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. Тобто, якщо процентна ставка була встановлена на рівні 17% річних, то з урахуванням п.5.3 додаткової угоди вона збільшується на 500 базисних пунктів (з розрахунку що один базисний пункт дорівнює сотій частині процента - 5%), що підвищує відсоткову ставку за процентами по кредиту до 22% річних. Це у свою чергу свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителів, оскільки зі збільшенням відсоткової ставки по кредиту збільшується розмір платежів за користування кредитом.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, додаткова угода від 08 липня 2020 року до кредитного договору, погоджена лише поручителем ОСОБА_2 та не погоджена з відповідачами по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що порука ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є припиненою у зв`язку зі зміною зобов`язання без згоди поручителя, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо помилковості такого висновку суду першої інстанції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року № 2478-VIII який набрав чинності 04 листопада 2018 року частину 1 статті 559 ЦК України викладено у такій редакції: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання».

В перехідних положеннях розділу ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Кредитний договір № 014/53-05/31880 від 27 вересня 2005 року укладено між сторонами на строк 240 місяців і діє до 25 вересня 2025 року.

Зі змісту договорів поруки, що були укладені 27 вересня 2005 року між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за № 014/53-05/31880-п2, № 014/53-05/ НОМЕР_1 , № 014/53-05/31880-п1 також передбачено строк дії основного кредитного договору за якими поручителі зобов`язались солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання своїх кредитних зобов`язань перед банком позичальником ОСОБА_1 - 240 місяців.

Тобто договори поруки діють до 25 вересня 2025 року і є чинними.

Отже, суд першої інстанції пославшись, в своєму рішенні на частину 1 статті 559 ЦК України, у редакції чинній на час існування та продовження правовідносин, щодо договорів кредиту та поруки та підписання додаткової угоди між АК «Райффанзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 08 липня 2020 року, безпідставно застосував положення частини 1 статті 559 ЦК України у попередній редакції, яка не може бути застосована до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги є юридично обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідно рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Зі змісту додаткової угоди від 08 липня 2020 року вбачається, що сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 207 804,32 гривень (надалі Фактична заборгованість за сумою кредиту) (п.1, 1.1. Додаткової угоди).

Станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав складала 19487,56 гривень (заборгованість), у тому числі : 7809,31 гривень заборгованість з погашення суми кредиту, 11678,25 гривень заборгованість з погашення процентів (п. 1.2. Додаткової угоди).

Пунктом 1.3. Додаткової угоди сторони передбачили, що на підставі Додаткової угоди з дати застосування змін Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, в зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17 червня 2020 року сума залишок кредитної заборгованості становила 207 804,32 гривень, залишок заборгованості за відсотками 11678,25 гривень. (а.с.7)

Згідно розрахунку позивача, станом на 07 квітня 2022 року, за час з укладення Додаткової угоди від 08 липня 2020 року (як називає позивач «проведення реструктуризації») ОСОБА_1 здійснено погашення за кредитом в сумі 17 610,31 гривень та сплачено відсотки в сумі 48151,69 гривень. (а.с. 46,47)

Розрахунок заборгованості, в тому числі нарахування відсотків та інше, відповідачами не оспорювалось.

За умовами договору поруки № 014/53-05/31880-п від 27 вересня 2005 року з послідуючими додатковими догодами поручитель ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність перед кредитором, у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 ..

За умовами договору поруки № 014/53-05/31880-п від 27 вересня 2005 року з послідуючими додатковими догодами поручитель ОСОБА_4 несе солідарну відповідальність перед кредитором, у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 ..

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що зважаючи на здійснені погашення боргу за кредитним договором відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 несуть солідарний з ОСОБА_1 обов`язок перед АТ «Райффайзен Банк» по поверненню кредиту в сумі 190 194,01 гривень (207 804,32 -17 610,31).

В іншій частині рішення суду ніким не оскаржується.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатом апеляційного перегляду апеляційну скаргу АТ «Райффанзен Банк» задоволено повністю, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог тому з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір сплачений АТ «Райффанзен Банк» у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 5372,07 гривень. Крім того, слід змінити розподіл судових витрат, сплачених позивачем при розгляді справи судом першої інстанції в сумі 3581,38 гривень.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно заборгованості з боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) солідарно на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року станом на 07 квітня 2022 року у розмірі 190 194,01 гривен.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) солідарно на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/31880 від 29 вересня 2005 року станом на 07 квітня 2022 року у розмірі 190 194,01 гривен.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код )витрати по сплаті судового збору в сумі 895,34 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код )витрати по сплаті судового збору в сумі 3581,37 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код )витрати по сплаті судового збору в сумі 3581,37 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (код )витрати по сплаті судового збору в сумі 895,34 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2023 року.

Головуючий суддя І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

С. С. Шимків