11.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/3730/22
Провадження № 2/205/321/23
11 січня 2023 рік м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 20 грудня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська та скасувати актовий запис № 1097.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 20 грудня 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, про що видано відповідне свідоцтво. Від шлюбу сторони мають доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені та їх не підтримують і не мають спільного бюджету. Спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим через втрату почуття любові та поваги, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння з питань ведення господарства, втратою фізичних і духовних зав`язків між позивачем та відповідачем. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Питання щодо поділу майна подружжя сторони обговорюють і мають намір вирішити у позасудовому порядку.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року, за наслідками розгляду клопотання відповідача, сторонам у справі було надано строк на примирення два місяці, провадження у справі було зупинено.
Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року провадження у справі було відновлено та призначено судове засідання.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився надавши заяву, зареєстровану в канцелярії, в якій просить розглянути справу без його участі та участі його представника та зазначив, що примирення з відповідачкою не відбулося, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити.
В судове засідання представник позивача: адвокат Пантилеєнко З.С., за письмовим ордером (а.с.10, 11) не явилась, надавши до суду заяву, зареєстровану в канцелярії, в якій зазначає, що примирення між позивачем та відповідачем не відбулося, у зв`язку з чим просить винести рішення яким розірвати шлюб між позивачем та відповідачем.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась повторно, про розгляд справи судом повідомлена належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 50), поважних причини неявки судомила, будь-яких заяв або клопотань, які перешкоджають суду розглянути справу по суті у даному судовому засіданні, а також відозву на позов, зустрічного позову до суду від відповідача не надійшло.
Згідно вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін.
При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі того, що відповідач не з`явилась у судове засідання без поважних причин та не подала відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 20 грудня 1997 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1070 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.8). Під час реєстрації шлюбу відповідачка прізвище не змінювала, залишивши дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.8). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). В судовому засіданні від 26 вересня 2022 року вказане визналось сторонами по справі.
Також, у судовому засіданні 26 вересня 2022 року відповідачка ОСОБА_2 заперечувала обґрунтування позову так розірвання шлюбу з позивачем, зазначивши на те, що фактично з відповідачем проживають спільно на теперішний час та ведуть спільне господарство, просила надати строк на примирення вважаючи можливим збереження шлюбу. З метою збереження шлюбу між сторонами судом було задоволено клопотання відповідачки частково та надано строк на примирення два місяці (а.с. 35-36). Разом з тим, після строку на примирення, позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу підтриманні та останній просить про їх задоволення у письмовій заяві зазначаючи, що примирення з відповідачем не відбулось. Така позиція позивача підтримана і його представником. Від відповідача не надійшло відзову на позов в заперечення розірвання шлюбу з позивачем.
Статтею 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Разом з цим, частиною 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Статтею 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, визначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Отже, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного його розірвання.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
При цьому, з аналізу норм діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру, тощо.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18).
Враховуючи зазначені вище положення законодавства, позицію позивача, який наполягає на розірвання шлюбу з відповідачем, зазначаючи, що його збереження буде суперечити його інтересам, а також те, що строк на примирення між сторонами наданий судом не дав позитивного результату, відмова в розірвання шлюбу буде розцінюватися примушуванням до шлюбу, що є не припустимим та таким, що суперечить положенням національного та міжнародного законодавства.
У зв`язку зі встановленими у справі обставинами та виходячи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позову про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, підлягає надісланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 76-83, 89, 95, 128, 223, 247, 259, 265, 279, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, м. Дніпропетровськ та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, м. Луганськ, укладений 20 грудня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 1070.
Рішення суду після набрання ним законної сили - є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду після набрання ним законної сили - є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н.О. Бізяєва