КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-3/824/151/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та стягнення з відповідача вартості частки автомобіля, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя і стягнення компенсації вартості частки автомобіля.

Зокрема, просив суд ухвалити рішення, яким:

- поділити майно, а саме автомобіль "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача 64 595,29 грн.,. як компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1

29 грудня 2021 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про часткову відмову від позовних вимог, відповідно до якої просив суд на підставі ст. 206 ЦПК України закрити провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації вартості 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчуженого ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_3 , - 64 595,29 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у сумі 3 632,00 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн. Відмовлено в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правову допомогу.

Не погодившись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року та додатковим рішенням від 10 лютого 2022 року, відповідач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильне застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Новак Н.Ю. задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року змінено в частині розміру судового збору, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908,00 грн. В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року залишено без змін. Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року - змінено в частині розміру витрат на правову допомогу, визначено його в сумі 5000,00 грн.

26 грудня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Новак Н.Ю. подала до Київського апеляційного суду заяву про стягнення судових витрат. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача та частковою зміною оскаржуваних судових рішень постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, вважає, що на користь відповідача із позивача має бути стягнуто понесені ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 6000,00 гривень

Крім того, 02 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Новак Н.Ю. подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. В обґрунтування заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Новак Н.Ю., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року частково задоволено, згадані судові рішення частково змінено.

Проте, заявлена відповідачкою вимога про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 15 000,00 грн. залишилася без розгляду. У зв`язку із зазначеним, просить суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

В судове засідання про розгляду заяв представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Новак Н.Ю.про стягнення судових витрат та про ухвалення додаткового рішення сторони по справі та представники не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

30 січня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Новак Н.Ю. надійшла заява про розгляд вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представника відповідача.

Керуючись положеннями частини 4 статті 270 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути заяви за відсутності учасників справи, що не з`явились, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заяви про стягнення судових витрат та прийняття додаткової постанови у справі задоволенню не підлягаютьз таких підстав.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Системний аналіз вказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку про те, що підставою для зміни розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції є ухвалення нового рішення або зміна рішення суду по суті заявлених позовних вимог.

У даній справі постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року рішення суду Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року в частині вирішення спору по суті залишено без змін. Зміни стосувались лише вирішення судом першої інстанції питання розподілу судових витрат, який був здійснений неправильно.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для стягнення з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Щодо вимог відповідача ОСОБА_1 про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 1, 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 направила на адресу Дарницького районного суду м. Києва заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якої зазначила, що закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, від яких позивач відмовився, суд першої інстанції, керуючись положеннями частини 3 статті 142 ЦПК України мав вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат за його заявою. Оскільки позивач відмовився від частини позовних вимог, а суд прийняв таку відмову, відповідачка просила суд про стягнення з позивача на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. На підтвердження витрат надала суду Договір про надання правової допомоги №05/20 від 24.01.2020 року, Додаткову угоду № 3 від 22.10.2021 року до Договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №05/20 від 24.01.2020 року, квитанцію № 1 від 25.10.2021 року на суму 3000,00 грн, квитанцію № 2 від 31.01.2022 року на суму 12000,00 грн.

10 лютого 2022 року ухвалюючи додаткове рішення по справі, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правову допомогу, помилково пославшись на положення частин 5, 6 статті 142 ЦПК України та зазначивши про відсутність обставин, які свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

В той же час, на думку колегії суддів апеляційного суду, передбачені частиною 2 статті 142 ЦПК України підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу також відсутні.

Так, відповідно до частини 2 статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

З матеріалів справи вбачається, що звернувшись до суду із позовом у липні 2021 року, ОСОБА_3 заявляв наступні позовні вимоги:

- поділити майно, а саме автомобіль "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача 64 595,29 грн.,. як компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1

29 грудня 2021 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про часткову відмову від позовних вимог, відповідно до якої просив суд на підставі ст. 206 ЦПК України закрити провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації вартості 1/2 автомобіля "CHEVROLET AVEO", модель SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчуженого ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_3 , - 64 595,29 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у сумі 3 632,00 грн.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий у період перебування сторін у шлюбі. Встановивши, що відповідач відчужила спільне майно без згоди позивача, розпорядившись отриманими від продажу коштами на власний розсуд, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування відповідачем на його користь вартості частини автомобіля.

Аналізуючи зміст позовної заяви та мотиви рішення суду першої інстанції по суті позову, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про те, що хоча позивач і відмовився від частини позовних вимог щодо поділу спільного сумісного майна шляхом визнання за сторонами права по частині у кожного, фактично ці обставини стали предметом розгляду справи та були встановлені судом на підставі поданих сторонами доказів.

Таким чином, навіть якщо б такі вимоги не були заявлені позивачем, це вочевидь не призвело би до зменшення обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, який надавав відповідачу професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, шляхом усної консультації з вивченням документів та їх правовим аналізом, збирання доказів у справі шляхом подання адвокатських запитів, складання та подання відзиву на позов, інших документів по справі, участь у судових засіданнях.

З огляду на вказане, відмова позивача від частини позовних вимог та закриття судом провадження в цій частині, не вплинуло на обсяг наданої відповідачу адвокатом Новак Н.Ю. професійної правової допомоги та не може бути підставою для стягнення з позивача таких витрат, оскільки в цілому позов ОСОБА_3 було задоволено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката Новак Н.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 270, 367, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 03 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.