Справа № 443/767/22 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/2148/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Ходорівське управління комунального господарства" на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року в складі судді Равлінко Р.Г. в справі за заявою Комунального підприємства «Ходорівське управління комунального господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,-

встановив:

У липні 2022 року заявник КП «Ходорівське управління комунального господарства» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, просив стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з березня 2017 року по червень 2022 року у розмірі 8810,65 грн. та 248,10 грн судового збору.

Оскаржуваною ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2022 року відмовлено комунальному підприємству «Ходорівське управління комунального господарства» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

Ухвалу суду оскаржив КП «Ходорівське управління комунального господарства», вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не застосував до спірних правовідносин ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 і підлягав застосуванню у спірних правовідносинах.

Цим законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який був продовжений та діяв на час подання заяви про видачу судового наказу.

Судом не враховано, що датою виникнення права вимоги за першим із заявлених до стягнення періодичних платежів є 25.04.2017.

Покликаючись на судову практику зазначає, що строк позовної давності частини вимог стягувача не пропущений, оскільки є продовженим відповідним законом.

Просить скасувати ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2022 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути судові витрати із сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться, що свідчить про безпідставність вимог апеляційної скарги в цій частині.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості(п. 3 ч. 1 цієї статті).

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Як беззаперечно вбачається із матеріалів справи, звертаючись із заявою про видачу судового наказу КП «Ходорівське управління комунального господарства» просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.03.2017 по 01.06.2022 у розмірі 8810,65 грн (а.с. 22).

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої станції виходив з того, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Оскільки заявник ставить вимогу про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, починаючи з березня 2017 року, а на момент звернення липень 2022 до суду із заявою про видачу судового наказу пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги (трирічний строк), наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 цієї статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Іншими словами, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

При цьому, згідно із п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як зазначено вище, заявник просить видати наказ про стягнення з боржника заборгованості, яка виникла за період з 01.03.2017 по 01.06.2022 у розмірі 8810,65 грн, таким чином, безумовним є висновок суду про те, що звернувшись до суду у липні 2022 року, КП «Ходорівське управління комунального господарства» пропустило встановлений законом загальний строк позовної давності.

Іншими словами, вимоги заяви про видачу судового наказу стосуються стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності, при цьому встановлення будь яких обставин у цьому контексті виходить за межі інституту наказаного провадження.

Доводи апеляційної скарги про переривання позовної давності, чи продовження строків такої, у зв`язку із запровадженням карантину, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Дійсно, Цивільний кодекс України містить положення щодо переривання перебігу позовної давності та можливості її застосування.

Зокрема, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання позовної давності, відтак встановлення відповідних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження.

Одночасно, колегія суддів враховує те, що при вирішенні питання про стягнення спірної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 07 липня 2020 року (справа № 712/8916/17).

Обставини пропуску позовної давності свідчать про наявність спору між заявником та боржником, а тому такий спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Усе вище наведене позбавляє суд об`єктивної можливості дійти безспірного висновку щодо дотримання позовної давності та наявності підстав для видачі судового наказу.

При цьому, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами у порядку позовного провадження, та доводити підставність вимог, як і факт переривання позовної давності, у разі подання боржником заяви про застосування позовної давності та/або продовження позовної давності на період дії карантину.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що питання відмови у видачі судового наказу судом першої інстанції вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Покликання у апеляційній скарзі на правову позицію щодо визначення перебігу строку позовної давності відповідно до положень 256, 258, 549 та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яка викладена Верховним Судом у постановах від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21 та від 13.07.2022 у справі № 910/8669/21, колегія суддів вважає нерелевантним, оскільки така зроблена за інших правовідносин, зокрема не у межах розгляду судом заяви про видачу судового наказу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ходорівське управління комунального господарства" залишити без задоволення.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 17 січня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк