ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/469/22

Головуючий у першій інстанції Рубаненко Н. Ю.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/550/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.

скаржник: Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»,

боржник: ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2023 року у справі за скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича,

місце ухвалення судового рішення смт Куликівка,

час проголошення ухвали суду 11 год. 31 хв,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 31 січня 2023 року.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі НВ ТОВ «Агро-Інтер») звернулося зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року у виконавчому провадженні № 67135743.

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 737/190/21 по стягненню з ОСОБА_1 на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» грошових коштів. 10 листопада 2022 року постановою приватного виконавця повернуто виконавчий лист стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Скаржник, вважаючи постанову про повернення виконавчого листа незаконною, указував на те, що приватним виконавцем не було вчинено ряд дій з метою перевірки майнового стану, зокрема кожні три місяці не надіслались платіжні вимоги до банківських установ, не було вжито заходів з метою перевірки рухомого та нерухомого майна боржника, боржник не викликався з приводу надання пояснень щодо причин невиконання судового рішення.

Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2023 року закрито провадження у справі за скаргою НВ ТОВ «Агро-Інтер» на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М., вважаючи ухвалу суду частково незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати в частині стягнення судових витрат з приватного виконавця на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні судових витрат в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приватний виконавець самостійно скасував постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року у ВП № 67135743, його дії протиправними не визнавались і цих вимог НВ ТОВ «Агро-Інтер» не заявляло, тому відсутні правові підстави для стягнення судових витрат з приватного виконавця.

Звертає увагу суду на те, що відсутні підстави для стягнення витрат в порядку ст. 452 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції не прийнято судове рішення, яким задоволено скаргу, і не встановлено порушень в діях приватного виконавця чи протиправності оспорюваної постанови. Сам по собі факт скасування приватним виконавцем постанови не може розцінюватися як визнання скарги. Скаржник просив врахувати, що в ході розгляду справи судом першої інстанції його адвокат Прокоф`єв Б.І. вважав витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн завищеними і просив зменшити їх розмір до 2 250 грн.

У наданому відзиві представник НВ ТОВ «Агро-Інтер» адвокат Васюк М.М., не погодившись з апеляційною скаргою приватного виконавця, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження та вказав на те, що НВ ТОВ «Агро-Інтер» має право на стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки виключно його скарга стала підставою для самостійного скасування постанови приватним виконавцем. Скарга стосується примусованого виконання заочного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року у справі № 737/190/20, за яким загальна сума до стягнення становить 131 670,08 грн, тому розмір витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн не є завищеним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду в оскаржуваній частині скасувати, враховуюче наступне.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

У частині закриття провадження у справі за скаргою НВ ТОВ «Агро-Інтер» на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому на підставі ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Дійшовши висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 142 ЦПК України, виходив з того, що НВ ТОВ «Агро-Інтер» не підтримує свою скаргу на дії приватного виконавця внаслідок її фактичного задоволення останнім після подання цієї скарги до суду, тому НВ ТОВ «Агро-Інтер» набуло права на відшкодування понесених витрат на правову допомогу з особи, постанову якої оскаржило.

Частково задовольняючи клопотання представника НВ ТОВ «Агро-Інтер» про відшкодування на оплату правової допомоги та зменшивши її розмір з заявлених 20 000 до 5 000 грн, суд першої інстанції надав оцінку доказам щодо фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, урахував клопотання представника приватного виконавця про зменшення таких витрат.

Однак, з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на таке.

У справі встановлено, у грудні 2022 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» звернулося із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. Скаржник просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року у ВП № 67135743.

У запереченнях на скаргу НВ ТОВ «Агро-Інтер», приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. зазначив, що 06 грудня 2022 року ним скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року з метою повторної перевірки майнового стану боржника, рухомого, нерухомого майна та коштів. До вказаного заперечення приватним виконавцем додано, зокрема, постанову про скасування процесуального документа від 06 грудня 2022 року (ВП № 67135743) та постанову про відновлення виконавчого провадження від 06 грудня 2022 року (ВП № 67135743).

23 грудня 2022 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» подало заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що приватним виконавцем скасовано оскаржувану постанову.

29 грудня 2022 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» подало клопотання про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. на користь товариства понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

На підтвердження понесення судових витрат НВ ТОВ «Агро-Інтер» надало договір про надання правничої допомоги від 16 листопада 2022 року № 194, укладений між АО «ВР Партнерс» та НВ ТОВ «Агро-Інтер» (а.с. 154-156), додаток № 1 до договору № 194 про надання правової допомоги від 16 листопада 2022 року (а.с. 156 зворот), акт наданих послуг та звіт про обсяг наданих послуг згідно договору № 194 про надання правничої допомоги від 16 листопада 2022 року (а.с. 157, 157 зворот).

У суді першої інтанції представником приватного виконавця ОСОБА_2 адвокатом Прокоф`єв Б.І. заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з мотивів неспівмірності їх розміру складності справи та обсягу наданих послуг. Представник приватного виконавця вважав, що сума судових витрат не має перевищувати 2 250 грн.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Підстави закриття провадження визначено у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до положень цієї статті у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 645/9227/15-ц (провадження №61-22445св19) зазначено, що оскільки положеннями статті 452 ЦПК України не врегульоване питання щодо стягнення з органу державної виконавчої служби понесених заявником судових витрат у випадку усунення вказаним органом порушення прав заявника після подання ним скарги до суду і непідтримання ним у зв`язку з таким усуненням вимог скарги, а подібні за змістом відносини врегульовані вищенаведеною частиною третьою статті 142 ЦПК України, системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку про необхідність застосування до спірних відносин статті 142 ЦПК України за аналогією закону.

Разом з тим, аналіз статті 142 ЦПК України свідчить про те, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду саме відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Однак, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №308/12079/18 (провадження №61-6836св20), від 04 серпня 2021 року у справі №686/9357/20 (провадження №61-7728св21), від 08 вересня 2021 року у справі №279/5943/18 (провадження №61-17894св20), від 03 серпня 2022 року у справі №522/13071/19 (провадження №61-11427св21) та від 01 лютого 2023 року у справі №465/2146/21 (провадження №61-8384св22).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. перебувало виконавче провадження № 67135743 з примусового виконання виконавчого листа № 737/190/21, виданого 23 вересня 2021 року Куликівським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» грошових коштів.

10 листопада 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого листа стягувачу НВ ТОВ «Агро-Інтер», з чим останній не погодився і звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

06 грудня 2022 року приватним виконавцем скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року.

Постанова про скасування процесуального документу від 06 грудня 2022 року ВП № 67135743, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2022 року, винесена приватним виконавцем на підставі абзацу 18 ч. 10-2 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з доводами приватного виконавця про те, що саме по собі скасування ним оспорюваної постанови є його правом, передбаченим абзацом 18 ч. 10-2 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», і не свідчить про визнання приватним виконавцем доводів скарги.

Скарга НВ ТОВ «Агро-Інтер» по суті не розглядалася, питання про протиправність оспорюваної постанови приватного виконавця судом не з`ясовувалося та не встановлювалося.

Ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі не являється судовим рішенням по суті вирішення скарги на дії приватного виконавця, а є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що НВ ТОВ «Агро-Інтер» набуло права на відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу, оскільки не підтримує свою скаргу на дії приватного виконавця внаслідок її фактичного задоволення останнім після подання цієї скарги до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, не звернув уваги на те, що дана частина статті регулює питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову. Однак, у цій справі НВ ТОВ «Агро-Інтер» просило закрити провадження саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відсутній предмет спору), а не на підставі п. 4 ст. 1 ст. 255 ЦПК України (позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом).

Закриття провадження у справі саме з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) сторонами не оскаржується в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, ураховуючи те, що стягувачем не оскаржено ухвалу суду в частині закриття провадження у справі, а стаття 142 ЦПК України не містить положення про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в разі закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору), відсутні правові підстави для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника скаржника адвоката Васюка М.М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2023 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати.

Вирішуючи заявлене у апеляційній скарзі клопотання представника приватного виконавця адвоката Прокоф`єва Б.І. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат між сторонами. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з приписами ч.ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представництво інтересів приватного виконавця Приходька Ю.М. у суді першої інстанції адвокат Прокоф`єв Б.І. здійснював на підставі ордеру серії СВ № 1043463 від 19 січня 2023 року (а.с. 169), договору № 01/09/22 від 01 вересня 2022 року (а.с. 218).

Відповідно до п. 3.1 договору № 01/09/22 від 01 вересня 2022 року, клієнт проводить оплату адвокату за надані ним послуги, виходячи з тарифу 1 000 грн за одну годину часу витраченого на виконання адвокатом роботи на користь клієнта.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг) від 13 лютого 2023 року, адвокатом Прокоф`євим Б.І. відповідно до договору про надання правничої допомоги № 01/09/22 від 01 вересня 2022 року, укладеного з приватним виконавцем Приходьком Ю.М., надано наступні юридичні послуги: аналіз ухвали Куликівського районного суду від 27 січня 2023 року в обсязі 0,45 год; підготовка апеляційної скарги на ухвалу суду та організація її подання до суду в обсязі 3 год 15 хв; підготовка та участь в судових засіданнях Чернігівського апеляційного суду в обсязі не більше 1 год. Загальна вартість наданих послуг становить 5 000 грн (а.с. 220).

На підтвердження понесених витрат адвокатом надано квитанцію № 091304 від 13 лютого 2023 року про сплату 5 000 грн за надання правової допомоги у Чернігівському апеляційному суді по договору № 01/09/22 від 01 вересня 2022 року (а.с. 219).

У відзиві на апеляційну скаргу представник НВ ТОВ «Агро-Інтер» адвокат Васюк М.М. заперечував проти стягнення на користь приватного виконавця Приходька Ю.М. витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з доводами представника товариства про те, що в суді апеляційної інстанції ця справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами справи без повідомлення учасників справи, тому у надані послуги не входить підготовка та участь адвоката Прокоф`єва Б.І. в судових засіданнях Чернігівського апеляційного суду в обсязі не більше 1 год.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню підлягає лише сума понесених витрат на професійну правничу допомогу за аналіз ухвали Куликівського районного суду від 27 січня 2023 року в обсязі 0,45 год та підготовку апеляційної скарги на ухвалу суду та організація її подання до суду в обсязі 3 год 15 хв, що загально становить 4 години, вартістю 4 000 грн (п. 3.1 договору № 01/09/22 від 01 вересня 2022 року).

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених приватним виконавцем витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши заперечення представника НВ ТОВ «Агро-Інтер» щодо їх стягнення та доводів щодо неспівмірності, колегія суддів вважає, що з НВ ТОВ «Агро-Інтер» на користь приватного виконавця належить стягнути 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича задовольнити.

Ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2023 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн скасувати.

Стягнути з Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 11, ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича (м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 139, офіс 420, РНОКПП НОМЕР_1 ) 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко