Справа № 462/2283/22
Провадження № 2/466/595/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Данильчука Віталія Михайловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про скасування заборгованості за теплопостачання, -

у с т а н о в и в:

07 жовтня 2022 року за територіальною підсудністю із Залізничного районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Данильчука Віталія Михайловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» у якій просить суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири ОСОБА_2 за період до 19.02.2019 року, за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 167822,77 грн., з нарахуванням судового збору, інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.02.2019 ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 19.02.2019. Згідно п. 1 договору продавець ( ОСОБА_2 ) продав, а покупець ( ОСОБА_1 ) купила квартиру АДРЕСА_1 . З моменту набуття права власності на вказану квартиру позивач оплачує ЛМКП «Львівтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Проте, ЛМКП «Львівтеплоенерго» постійно надсилає позивачеві на вказану вище адресу повідомлення про те, що у ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_1 існує борг за послуги з централізованого опалення. Зокрема, сума заборгованості за послугу централізованого опалення за грудень 2018 складає у розмірі 167200,70 грн., а за травень 2022 складає у розмірі 170318,00 грн., а також за постачання гарячої води, 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляла відповідача про те, що з 19.02.2019 як новий власник квартири не зобов`язана сплачувати заборгованість за послуги з постачання теплової енергії попереднього власника квартири, однак станом на сьогодні відповідач продовжує надсилати ОСОБА_1 повідомлення про заборгованість на суму більше як 171000,00 грн., хоча новий власник квартири немає до цієї заборгованості жодного відношення і не зобов`язаний її сплачувати за попереднього власника. Крім того, позивач зверталася до відповідача з проханням виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попереднього власника квартири за період до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також повідомила відповідача про те, що попередній власника ОСОБА_2 помер, однак її заяву залишено без відповіді.

Крім того, зазначає, що за життя ОСОБА_2 , ЛМКП «Львівтеплоенерго» заявлявся позов до останнього про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення по вказаній квартирі у розмірі 180829,13 грн. за період з 01.07.2015 по 31.12.2018 у розмірі 167200,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 10138,88 грн. та 3% річних у розмірі 3489,55 грн., всього 180829,13 грн. та судові витрати у розмірі 1954,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.05.2021 провадження у вищезазначеній справі було закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_2 та встановленням відсутністю у нього спадкоємців.

У договорі купівлі-продажу квартири позивач та колишній власник квартири не передбачали умов про переведення боргу попереднього власника квартири на позивача як нового власника квартири. Крім того, у п. 13 вказаного договору між попереднім та новим власником було погоджено, що продавець ( ОСОБА_2 ) зобов`язується сплатити комунальні платежі не пізніше 19.09.2019 року.

Враховуючи те, що законом не визначені підстави для відкриття особового рахунку на ім`я нового власника квартири, ефективним способом захисту прав позиваач на правильне визначення сум оплати за надані послуги з централізованого опалення по вказаній квартирі є виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попереднього власника квартири за період до 19.02.2019, оскільки до позивача не заявлялася вимога про стягнення боргу. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволеннні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Представник позивача з метою визначення реальної заборгованості попереднього власника квартири до 19.02.2019 звертався до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію якою є заборгованість з послуги з постачання теплової енергії до 19.02.2019 (станом на 18.02.2019) по особовому рахунку № НОМЕР_1 по вказаній квартирі з визначенням сум усіх платежів. У відповідь відповідачем було надіслано лист із сумою заборгованості, а також станом на 01.03.2019 заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 168171,23 грн. Визначити конкретну суму заборгованості попереднього власника за послуги з постачання теплової енергії станом на 18.02.2019 відповідач відмовляється.

Разом з тим, відповідач нарахував попередньому власнику квартири заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за лютий 2019, в врахуванням попередніх місяців та років, у розмірі 168171,26 грн., а за січень 2019 167195,49 грн. Різниця між заборгованістю за січень 2019 та лютий 2019 складає 975,77 грн. (168171,26 грн. 167195,49 грн. =975,77 грн.). В лютому 2019 було 28 днів. Для визначення заборгованості попереднього власника за 18 днів лютого 2019 необхідно 975,77 грн. поділити на 28 днів та помножити на 18 днів, що дорівнює 627,28 грн. (975,77 грн. / 28 днів х 18 днів = 627,28 грн.). Відтак, загальна сума заборгованості попереднього власника за послуги з постачання теплової енергії станом на 18.02.2019 складала 167822,73 грн. (167195,49 грн. (борг за січень 2019 додати 627,28 грн. (нарахована відповідачем оплата за лютий 2019 = 167822,77 грн.).

Тому саме 167822,77 грн. підлягає виключенню з обліку особового рахунку № НОМЕР_1 як заборгованість за комунальні послуги попереднього власника квартири, що утворився до 19.02.2019. Добровільно відповідач не виключає з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за комунальні послуги попереднього власника квартири. У зв`язку із вищенаведеним змушений звернутися до суду з даним позовом.

15 листопада 2022 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що у житловому будинку по АДРЕСА_2 , що приєднаний до теплової мережі, встановлено загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії, а тому за вказаною адресою був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, та укладений договір приєднання про надання вищезазначених послуг. Однак, у зв`язку з недотриманням встановленого обов`язку щодо здійснення оплати та наявною заборгованістю за надані послуги за вказаною адресою, за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» 05.08.2015 Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ №466/6022/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 (тодішнього власника квартири) за споживання теплової енергії у сумі 2087,28 грн. та 121,80 грн. судового збору. Згодом, за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» 21.03.2018 Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ №466/2017/18 про стягнення з ОСОБА_2 за споживання тепловою енергією 129555,90 грн., а також 176,20 грн. судового збору, який в подальшому був скасований. В подальшому ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, однак ухвалою суду від 31.05.2021 було закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_2 . Зазначає, що законом не визначені підстави для відкриття нового власника квартири у випадку її відчуження. Крім того, зазначає, що відповідач не звертався до позивача з приводу виниклої заборгованості чи з вимогами щодо погашення вказаного боргу, а відтак відповідач не порушував жодних прав чи інтересів позивача. Сам факт нарахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав позивача.

Також зазначає, що особовий рахунок оформляється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку на нового власника відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованістю, якщо така мається. Зміна власника приміщення, за яким обліковується послуга, не є підставою виключення заборгованості за особовим рахунком, який закріплено за певною адресою, за якою надаються послуги. Наявність заборгованості за послуги централізованого опалення по особовому рахунку на квартиру, що утворилася з вини попереднього власника, не порушує законних прав та інтересів нового власника. У зв`язку із вищенаведеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

24 листопада 2022 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що позивач не споживав послуг, які надавалися ЛМКП «Львівтеплоенерго» попередньому власнику ОСОБА_2 до 19.02.2019, тому у позивача не виникає обов`язок сплачувати за комунальні послуги, які вона не споживала. Після смерті попереднього власника спадщину ніхто не прийняв.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте суду був наданий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без учасників справи.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 19 лютого 2019 ОСОБА_1 придбала квартиру у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я., зареєстрованого в реєстрі за №348 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156785248 від 19.02.2019.

Відповідно до п. 1 вказаного договору купівлі-продажу квартири продавець ( ОСОБА_2 ) продає, а покупець ( ОСОБА_1 ) купує квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 13 вказаного договору купівлі-продажу квартири, продавець зобов`язується сплатити комунальні платежі, знятися з реєстрації та звільнити квартиру не пізніше 19.05.2019 року, а покупець дає згоду на проживання продавця у квартирі до цього терміну.

З моменту набуття права власності на вказану квартиру позивач оплачує ЛМКП «Львівтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Проте, ЛМКП «Львівтеплоенерго» надсилає на адресу позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 повідомлення про наявність боргу у ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_1 від 11.02.2022 у розмірі 171138,77 грн., повідомлення від 13.04.2022 про борг у розмірі 171145,96 грн. та повідомлення від 12.05.2022 про борг у розмірі 171661,61 гр.

Також судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося неодноразово до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 коштів за споживання теплової енергії, які судом в подальшому скасовувалися та роз`яснено стягувачу його право звернутися в суд із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

26 грудня 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Ухвалою від 31 травня 2021 року цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - провадженням закрито, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, даною ухвалою встановлено, що згідно Витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.03.2021 року, у спадковому реєстрі відсутня інформація про заведені спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не виявлено.

Позивач ОСОБА_1 у заяві від 23.11.2021 та 05.01.2022 повідомляла відповідача про те, що з 19.02.2019 вона як новий власник квартири за вищевказаною адресою не зобов`язана сплачувати заборгованість за послуги з постачання теплової енергії попереднього власника квартири, однак відповідач продовжує надсилати позивачеві ОСОБА_1 повідомлення про заборгованість на суму більше 171000,00 грн.

У зв`язку із вищенаведеним, оскільки законом не визначені підстави для відкриття нового особового рахунку на ім`я нового власника квартири, ефективним способом захисту прав позивача на правильне визначення сум оплати за надані послуги з централізованого опалення по квартирі АДРЕСА_1 є виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попереднього власника квартири за період до 19.02.2019 року. У зв`язку із вищенаведеним позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними.

Оскільки договір купівлі-продажу від 19 лютого 2019 року, на підставі якого позивач набула у власність квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), тому вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго», сформульовані у повідомленнях про сплату 171661,61 грн. та скеровані до ОСОБА_1 як нового власника, є безпідставними.

Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), та у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61 20547св19).

Крім того, згідно висновків Великої Палати Верховного суду викладених у постанові від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, провадження 14-137цс20, ефективним способом захисту прав споживача є і вимога зобов`язати постачальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. ІІ можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, які споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири. На позивача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 19 лютого 2019 року, тобто до укладення нею договору купівлі-продажу квартири.

Представник позивача з метою визначення реальної заборгованості попереднього власника квартири до 19.02.2019 звертався до відповідача із Адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію якою є заборгованість з послуги з постачання теплової енергії до 19.02.2019 (станом на 18.02.2019) по особовому рахунку № НОМЕР_1 по вказаній квартирі з визначенням сум усіх платежів.

У відповідь відповідачем було надіслано лист із сумою заборгованості, а також станом на 01.03.2019 заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 168171,26 грн. Визначити конкретну суму заборгованості попереднього власника за послуги з постачання теплової енергії станом на 18.02.2019 відповідач відмовляється.

Разом з тим, відповідач нарахував попередньому власнику квартири заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за лютий 2019, в врахуванням попередніх місяців та років, у розмірі 168171,26 грн., а за січень 2019 167195,49 грн. Різниця між заборгованістю за січень 2019 та лютий 2019 складає 975,77 грн. (168171,26 грн. 167195,49 грн. =975,77 грн.). В лютому 2019 було 28 днів. Для визначення заборгованості попереднього власника за 18 днів лютого 2019 необхідно 975,77 грн. поділити на 28 днів та помножити на 18 днів, що дорівнює 627,28 грн. (975,77 грн. / 28 днів х 18 днів = 627,28 грн.). Відтак, загальна сума заборгованості попереднього власника за послуги з постачання теплової енергії станом на 18.02.2019 складала 167822,73 грн. (167195,49 грн. (борг за січень 2019 додати 627,28 грн. (нарахована відповідачем оплата за лютий 2019 = 167822,77 грн.).

Суд погоджується з таким розрахунком, наданим представником позивача, спростувань щодо такого стороною відповідача суду надано не було.

Таким чином, оскільки позивач заперечувала проти вимог відповідача щодо наявності заборгованості, які сформульовані у повідомленнях, а відповідач належним чином не відреагував на звернення позивача та звертався з вимогами до попереднього власника квартири з позовними вимогами про стягнення заборгованості, проте справу було провадженням закрито у зв`язку із смертю попереднього власника квартири та не встановленням у нього спадкоємців, а лише посилався на відсутність механізму списання боргів за спожиті комунальні послуги, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» виключити з обліку по її особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попереднього власника квартири за період до 19 лютого 2019 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 167822,77 грн., з нарахуванням від вказаної суми судового збору, інфляційних втрат, та 3% річних є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.

Крім цього у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 992,40 грн судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, ст. ст. 319, 322, 509, 520, 901 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги адвоката Данильчука Віталія Михайловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Данила Апостола, 1 про скасування заборгованості за теплопостачання - задовольнити повністю.

Зобов`язати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Данила Апостола, 1 виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири ОСОБА_2 за період до 19.02.2019 року, за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 167822 (сто шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять дві) грн.,77 коп., з нарахуванням судового збору, інфляційних втрат та 3% річних.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Данила Апостола, 1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн., 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. Б. Єзерський