Постанова

Іменем України

23 березня 2023 року

м. Київ

справа № 677/1630/20

провадження № 61-2957св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Красилівська міська рада Хмельницької області,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 рокув складі судді Кускової Т. В. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року в складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив перевірити на відповідність Конституції України та пункту 8 статті 36 КЗпП України розпорядження міського голови Красилівської міської ради від 15 жовтня 2019 року № 157/2019-рк щодо його звільнення з посади директора Красилівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та визнати незаконним і скасувати це розпорядження, визнати незаконною відмову у наданні відпустки та поновити його на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23 січня 2019 року його було призначено на посаду директора Красилівського територіального центру соціального обслуговування на умовах укладеного з відповідачем контракту.

На підставі розпорядження відповідача від 15 жовтня 2019 року його звільнено з займаної посади за одноразове грубе порушення законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для установи настали значні негативні наслідки (понесено збитки), згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Вважав звільнення незаконним, оскільки умови контракту він не порушував та не міг завдати збитків територіальному управлінні, з огляду на те, що не був розпорядником бюджетних коштів. Звільнення проведено без отримання попередньої згоди профспілкового органу, що є порушенням статті 43 КЗпП України.

Крім того зазначав, що 02 жовтня 2019 року він подав заяву про надання відпустки, у задоволенні якої відповідач безпідставно відмовив.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, проведено з дотриманням вимог закону.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду й передати справу на новий розгляд.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права: застосування норм права без урахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 205/6984/16-ц.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для вирішення справи, не врахували, що відповідач не довів порушення ним трудового законодавства чи посадових обов`язків, оскільки надбавка до посадового окладу за високі досягнення у праці, була передбачена контрактом, як і не довів завдання територіальному управлінню будь-яких збитків.

Крім того, суди помилково вважали, що відмова відповідача в наданні йому відпустки обґрунтована, так як службове розслідування по факту зникнення майна, на яке посилався відповідач як на підставу відмови в наданні відпустки, не проводилося.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

29 червня 2022 року справа № 677/1630/20 надійшла до Верховного Суду.

Міський голова Красилівської міської ради Островська Н. В. надіслала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що 23 січня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Крисилівського центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на умовах укладеного з відповідачем контракту від 22 січня 2019 року.

Розпорядженням Красилівської міської ради від 15 жовтня 2019 року № 157/2019-рк ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для установи настали значні негативні наслідки (понесено збитки) на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Підставою звільнення зазначено довідку щодо перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності та дотримання вимог бюджетного законодавства в Красилівському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2019 року від 13 вересня 2019 року.

Згідно з цією довідкою під час проведення перевірки, зокрема встановлено, що на підставі наказу директора територіального центру ОСОБА_1 від 12 серпня 2019 року № 22 було проведено преміювання працівників територіального центру за липень 2019 року з порушеннями, які призвели до незаконного нарахування та виплат премії директору ОСОБА_1 на суму 4 770,00 грн та відповідно до зайвого перерахування внесків до бюджету на суму 1 734,60 грн, внаслідок чого територіальному центру завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 6 504,60 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частинами першою та третьої статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Підпунктом б пункту 25 укладеного сторонами контракту передбачено звільнення керівника з посади у разі одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого для установи настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.).

У пункті 1 контракту зазначено, що керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління (керівництво) установою, забезпечувати його діяльність згідно з Положенням, ефективно використовувати і зберігати закріплене за установою комунальне майно, а орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника.

Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво установою, організує її господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань установи, передбачених законодавством, Положенням установи та цим контрактом (пункт 6 контракту).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (із змінами), визначено, що преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про преміювання працівників Красилівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), преміювання керівних працівників територіального центру (директора) здійснюється з погодженням голови Красилівської міської ради.

У цій справі встановлено, що в липні 2019 року позивач на підставі виданого ним же наказу отримав премію у розмірі 4 770,00 грн.

Питання виплати цієї премії позивач, як директор територіального центру, з міським головою Красилівської міської ради не погоджував.

Наведене порушення позивачем оплати праці призвело до зайвих нарахувань та виплат у розмірі 6 504,60 грн (з урахуванням сплачених внесків до бюджету).

Таким чином, установивши, що позивач не дотримався вимог контракту, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що його звільнення з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, проведено з дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні позову.

Висновки судів не суперечать висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 205/6984/16-ц.

Доводи позивача щодо порушення його права на оплачувану відпустку колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на те, що надання такої відпустки не було узгоджено з роботодавцем у встановленому законом порядку.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм трудового законодавства та зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко