Провадження № 4-с/638/57/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. у ВП №61587781,-

встановив:

В провадження Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. у ВП №61587781.

Ознайомившись із матеріалами скарги та доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та 29465/04) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.05.2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача провести обчислення пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання, щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 за віком по середній заробітній платі за період з 01.03.1975 року по березень 1980 року станом на 01.10.2017 року та проведення виплати заборгованості як це обумовлено законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 року № 2148 та ч.1 ст.43 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.65,69 "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991.

Судове рішення у справі № 638/18881/17 ухвалено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

11 березня 2020 року Дзержинським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист № 638/18881/17, який було пред`явлено для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ждановою О.В. від 24.03.2023 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження ВП №61587781 з примусового виконання виконавчого листа №638/18881/17 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання, щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 за віком по середній заробітній платі за період з 01.03.1975 року по березень 1980 року станом на 01.10.2017 року та проведення виплати заборгованості як це обумовлено законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 року № 2148 та ч.1 ст.43 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.65,69 "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991.

Не погоджуючись із діями державного виконавця Тимченко А.М. звернувся до суду зі скаргою.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з ч. 1 ст.448ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою ст.287КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Натомість рішення яке знаходиться на виконанні не ухвалювалось за правилами ЦПК.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльності посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду, що ухвалене в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 2 та 3 ст.186 ЦПК України встановлено про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, відмова в відкритті провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

А тому, із врахуванням вище викладеного, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. у ВП №61587781.

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права із цими вимогами звернутися до із адміністративним позовом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.3 ЦПК України, ст.ст.124, 125 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. у ВП №61587781.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися із даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали та додані матеріали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.В.Цвірюк