ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3992/23 Справа № 209/357/22 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна (суддя першої інстанції Багбая Є.Д.) , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 75,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 75,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 75,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1193,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Бєліка Андрія Сергійовича про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 45000,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року залишено без змін.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 2500,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Бєліком Андрієм Сергійовичем, задоволена частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року у частині скасування додаткового рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, в розмірі 2500,00 грн. скасовано.

Передано справу № 209/357/22 у частині оскарження додаткового рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто, з урахуванням постанови Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у даній справі в апеляційному порядку підлягає перегляду лише додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження додаткового рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року обгрунтована тим, що суд не встановив, з яких джерел доходу ОСОБА_3 має сплатити ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45000,00 грн., враховуючи те, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, заборгованість по сплаті аліментів на яких наявна у ОСОБА_2 .

Також апелянтом зазначено про недостатність доказів, наданих ОСОБА_2 , про понесення ним витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2023 року справу призначено до розгляду.

Судові повістки сторони отримали електронною поштою 06 та 07 березня 2023 року.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою (том № 2, а.с. 110).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 26 квітня 2023 року ОСОБА_2 та його представник адвокат Бєлік А.С. не з`явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність (том № 2, а.с. 113).

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 поніс судові витрати на сплату правничої допомоги, надану адвокатом Бєліком А.С., у розмірі 45000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 26/01-22 від 26.01.2022 року та договором про надання правової допомоги № 05/07-22 від 05 липня 2022 року, квитанціями від 26 січня 2022 року на суму 30000 грн та від 05 липня 2022 року на суму 15 000 і актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 26 січня 2022 року № 26/01-22 та 05 липня 2022 року № 05/07-22 від 18 серпня 2022 року на суму 45 000 грн. (том № 1, а.с. 206 210).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається із частини 5 вказаної вище статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК Уекраїни, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні первісного позову до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивач ОСОБА_2 вказав ціну позову 119222,50 грн. (том № 1, а.с. 1).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено повністю і за кожної із сторін визнано право власності на частину житлового будинку та право власності на частину земельної ділянки, тобто 119222,50: 2 = 59611,25 грн.

Тобто, Дніпровський апеляційний суд вважає, що сума витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 45000,00 грн. не співмірна із ціною позову, на що вказує і ОСОБА_1 .

В матеріалах справи є заява ОСОБА_1 , відповідно до якої вона заперечує проти стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вона утримує двох неповнолітніх дітей і її фінансові доходи нижче меж прожиткового мінімуму в Україні (том № 1, а.с. 217).

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України, законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, викладеними у Додатковій постанові в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Апеляційний суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, заперечення ОСОБА_1 , приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки ОСОБА_1 по первісному позову на користь позивача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 01 травня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна