Ухвала

03 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 185/5260/20

провадження № 61-1568ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, про визнання дійсною угоди (договору) про припинення договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року повернуто заявниці з підстав, передбачених статтею 185, частиною другою статті 393 ЦПК України (у відведений судом строк заявницею не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2022 року).

27 січня 2023 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року.

У касаційній скарзі заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що вперше з касаційною скаргою на судові рішення звернувся до Верховного Суду 19 серпня 2022 року, тобто в межах 30-денного строку для оскарження судового рішення, однак ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2022 року її касаційну скаргу повернуто з підстав, передбачених пунктом статтею 185, частиною другою статті 393 ЦПК України. Вказує, що поштову кореспонденцію Верховного Суду не отримувала, оскільки відділення поштового зв`язку у період з 09 березня 2022 року до 27 грудня 2022 року не працювало, а тому вона не мала можливості вчасно усунути недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду 30 серпня 2022 року. Копію ухвали Верховного Суду від 13 грудня 2022 року отримала 21 січня 2023 року, а з повторною касаційною скаргою звернулася у найкоротші строки, а саме 27 січня 2023 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме: копію довідки відділення поштового зв`язку від 21 січня 2023 року; конверт Верховного Суду.

Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вперше із касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року заявниця звернулася у 30-денний строк з дня прийняття постанови апеляційного суду, а саме 19 серпня 2022 року, проте ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2022 року касаційну скаргу повернуто заявниці, що не перешкоджає останній повторно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвала Верховного Суду від 13 грудня 2022 року, якою повернуто касаційну скаргу заявниці, отримана останньою 21 січня 2023 року.

Тож, заявниця звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою в межах 30-денного строку з моменту повернення касаційної скарги.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявницею обставини: щодо дати отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги, дати наступного звернення з касаційною скаргою, свідчать про те, що заявниця демонструвала намагання у найкоротші терміни повторно звернутися із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення до суду касаційної інстанції, тобто діяла добросовісно. Сукупність зазначених підстав свідчить про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, зазначено, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права, викладені у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19. Таке обґрунтування відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України щодо підстав касаційного оскарження.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 303/6366/17 не є підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а може бути лише додатковим, оскільки висновки, сформульовані у вказаній постанові, стосуються загальних питань щодо обрання позивачем способу захисту свого порушеного права при зверненні до суду з позовом.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься послання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Заявниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частини третьої статті 651 ЦК України щодо припинення договору довічного утримання у зв`язку з відмовою спадкоємця від прийняття спадщини, висловлену за життя відчужувача майна у письмовій, але не нотаріальній формі; статті 757 ЦК України щодо припинення договору довічного утримання у зв`язку з відмовою спадкоємця від прийняття спадщини за життя набувача та набуття відчужувачем права власності на майно; статті 4 ЦПК України щодо відсутності права звернення до суду з позовом про визнання дійсною угоди (договору) про припинення договору довічного утримання після смерті відчужувача майна його нащадком.

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судових рішень, а саме, на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, про визнання дійсною угоди (договору) про припинення договору довічного утримання.

Витребувати з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали зазначеної цивільної справи № 185/5260/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний