Справа № 147/201/23
Провадження № 2/147/111/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г. ,

із секретарем Подолян Т. І.,

за участю:

представника відповідача - адвоката Дудіна Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувало тим, що 09 грудня 2022 року вироком Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_2 засуджений до 4 (чотирьох) років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (№0000357), справа №147/509/17, провадження №1-кп/147/5/22. Вирок набрав законної сили.

В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. Загальна сума викраденого відповідачем, відповідно до висновку Вінницького відділення КНДІСЕ №2004-2011/17-21 від 20.04.2017 складає 17327 грн. 29 коп. Крім того, відповідач поцупив грошові кошти, які знаходилися в касі магазину в загальній сумі 3500 грн., якими відповідач розпорядився на власний розсуд. Відповідач своїми протиправними діями спричинив матеріальний збиток ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 20827 грн. 29 коп. Також, у зв`язку з вчиненим відповідачем злочином позивачу та всій сім`ї було заподіяно моральну шкоду, оскільки будучи сім`єю вони разом працювали та здійснювали діяльність в магазині, який при житті батька позивача належав йому, а після його смерті спадкоємицею стала позивач. Товари купувались на спільні сімейні кошти. Щоб відновити магазин, позивачу і її родині треба знову витрачатися, що утискає позивача на придбання одягу та іграшок для своєї дитини, немає змогу оздоровити свою дитину. Все це потребує не тільки матеріальних затрат, а і моральних душевні переживання, які позивач оцінила в 100000 грн. Позивач та її мати ОСОБА_4 є потерпілими у зазначеному вище кримінальному провадженні. Позивач після смерті ОСОБА_3 є спадкоємицею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2020 року НО1714725 зареєстрованого у реєстрі за №2, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2015 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 41, номер запису про право власності 10568399.

Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків тривалістю сім днів.

На виконання ухвали суду від 22 лютого 2023 року, 07 березня 2023 року від ОСОБА_1 заява про уточнення позовних вимог та подана позовна заява в новій редакції про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Зокрема, позивач зменшила позовні вимоги і просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 20827 гривень.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито у спрощеному позовному провадженні та призначено справу до розгляду на 31.03.2023.

Ухвалою суду від 19.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з архіву Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінальної справи №147/509/17 про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України, судове засідання відкладено на 03.05.2023.

20.04.2023 на виконання вимог ухвали суду від 19.04.2023 надійшла витребувана справа №147/509/17.

Від представника відповідача адвоката Дудіна Л. В. та від відповідача ОСОБА_2 надійшли заяви, в яких вони просять застосувати строки позовної давності до позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Позивач в судове засідання 03.05.2023 не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Висловилась, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи в разі неприбуття відповідача.

Представник відповідача адвокат Дудін Л. В. в судовому засіданні підтримав подані ним і відповідачем заяви, просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, оскільки з моменту пред`явлення підозри ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пройшло більше трьох років.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, до суду звернулась громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.05.2020 НО1714725, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 комплекс будівель та споруд магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 9).

Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.12.2022 у справі №147/509/17 (провадження №1-кп/147/5/22) ОСОБА_2 засуджений до 4 (чотирьох) років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (№0000357). Вирок набрав законної сили 10.01.2023 (а.с. 28-40).

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час розгляду кримінального провадження, судом встановлено, що ОСОБА_2 11.11.2016 у нічну пору доби вчинив крадіжку у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований у АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане виконкомом Тростянчикської сільської ради с. Тростянчик Тростянецького району Вінницької області 02.05.2019 (а.с. 8).

У кримінальному провадженні встановлено, що загальна сума викраденого відповідачем, відповідно до висновку Вінницького відділення КНДІСЕ №2004-2011/17-21 від 20.04.2017 складає 17327 грн. 29 коп. та грошові кошти, які знаходилися в касі магазину в загальній сумі 3500 грн., якими відповідач розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_2 своїми протиправними діями спричинив матеріальний збиток ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 20827 грн. 29 коп.

В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.

Вказані обставини по справі ніким не оспорюються.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звернення до суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числіщодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Тобто при ухваленні рішення суд має з`ясовувати яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У справі, що розглядається ОСОБА_1 , в якості підстави заявлених вимог позивач посилається на невідшкодування відповідачем матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.

Правовою підставою заявлених вимог позивачем визначено, зокрема, приписи частини 7 статті 128 КПК України, а саме право позивача пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства, оскільки в рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Стаття 1177 ЦК України регулює питання відшкодування (компенсація) шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Зміст позовної заяви свідчить про завдання відповідачем матеріальних збитків позивачу (потерпілій у кримінальному провадженні та спадкоємиці ОСОБА_3 ) вчиненням кримінального правопорушення, за яке його визнано винним та засуджено вироком суду, який набрав законної сили за завдані збитки.

Такі вимоги позивача сформульовані та обґрунтовані належними, допустимим та достатніми доказами.

Разом з тим, відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі статтею 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така, стосовно якої достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення (стаття 276 КПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

У позовній заяві по суті справи позивач вказує на те, що крадіжка з магазину «Доступна ціна» мала місце 11.11.2016, у своїй першій заяві до суду зазначала, що на день подання позову відповідач не сплатив позивачу жодної копійки, враховуючи, що відповідач злочин скоїв 11.11.2016, а вирок був ухвалений 09.12.2022, тобто з дня скоєння злочину пройшло шість років і матеріальна шкода, яку спричинив відповідач в розмірі 20827 грн. не відшкодована, однак у своїх вимогах питання про поновлення їй пропущеного строку позовної давності не висловлювала.

Оскільки позов є обґрунтованим, то від вирішення питання щодо пропущеного строку позовної давності залежить правильне вирішення спору.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки з цього моменту у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 452/435/17.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000357 у справі №147/509/17 судом встановлено, що ОСОБА_2 повідомлено підозру у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке мало місце 11листопада 2016 року - 12 травня 2017 року, і саме вказана дата є початком перебігу строку позовної давності, строк позовної давності в даному випадку є загальним та становить три роки.

Отже, він сплив 12 травня 2020 року.

Натомість, із позовом позивач звернувся до суду 20 лютого 2023 року.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною 5 статті 267 ЦПК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачем та його представником в першій заяві по суті справи заявлено про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що з часу пред`явлення ОСОБА_2 про підозру пройшло більше трьох років.

З огляду на те, що перебіг позовної давності для позивача розпочався з моменту набуття відповідачем статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а поданий за правилами цивільного судочинства 20 лютого 2023 року, тобто після визнання ОСОБА_2 винним у кримінальному провадженні, позивач не просить поновити такий строк, строк позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди сплив 17.05.2020, а відтак позивачкою пропущено строк позовної давності звернення до суду із цим позовом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19) зроблено висновок, що закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача та його представника щодо пропуску строку позовної давності з боку позивача, яка не просить його поновити, і судом не встановлено обставин, які перешкоджали б їй звернутися із цим позовом вчасно.

Тому суд застосовує до спірних правовідносин сторін за заявою відповідача та його представника наслідки спливу позовної давності у виді відмови у позові.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 05 травня 2023 року.

Суддя О. Г. Борейко