Справа № 643/1980/23
Провадження № 2-н/643/128/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 видане 05 травня 2018 року Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 03 - копія свідоцтва додається до заяви, оригінал наявний у Заявника).

Батьком ОСОБА_3 є Боржник, а матір`ю є стягувачка. Шлюб між нею та Боржником не реєструвався.

Дитина зараз фактично проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , справа - копії Довідок про Офіційне місце реєстрації прописки (з перекладом на українську мову) та Посвідки на проживання ОСОБА_3 (з перекладом на українську мову) додаються до заяви, оригінали наявні у Заявника.

Батько дитини добровільно не здійснює його утримання, що спонукає матір звернутися до суду з цією заявою.

Розглянувши надані суду матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, відповідно до положень вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

На підтвердження того факту, що дитина проживає разом із матір`ю у Німеччині заявником надані копії довідок про офіційне місце реєстрації прописки (з перекладом на українську мову) та посвідки на проживання ОСОБА_3 (з перекладом на українську мову) за адресою: АДРЕСА_1 /мансардний поверх, справа.

Дані документи є іноземними офіційними документами.

Відповідно до ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» (далі - Конвенція), набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Німеччина також є країною учасницею даної Конвенції.

Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.

Відповідно до статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

За положеннями Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Заявницею надані довідки копії довідок про офіційне місце реєстрації прописки (з перекладом на українську мову) та посвідки на проживання ОСОБА_3 (з перекладом на українську мову) лише з нотаріальним засвідченням підпису перекладача на українську мову, однак апостилю, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів дані іноземні документи не містять, що позбавляє можливості суду використати ці документи як письмовий доказ.

Вищевикладене свідчить, що заявницею не було надано належних доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме обставини проживання заявниці разом із дитиною.

За таких обставин, судом встановлено, що заяву подано без додержання вимог, викладених у п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, тому суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.165,166 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя - О.О. Олійник