ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

справа № 947/20656/22

провадження № 22-ц/813/4295/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О..

судді: Кутурланова О.В., Приходько Л.А.,

секретар судового засідання : Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Огренич І.В., у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андріяя Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України,

встановив:

У вересні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначив, що в добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконані, не вжито жодних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу та не надано пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа.

Боржником не подано приватному виконавцю у встановлений строк декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про фактичне місце проживання, майно, яким володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2022 року у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що тривалий час боржник ОСОБА_1 не здійснює жодних дій, направлених на виконання рішення суду.

Апелянт звертає увагу, що в рамках виконавчого провадження №67327070 приватним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника, про накладення арешту на майно боржника. З відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника, проте ОСОБА_1 , маючи боргові зобов`язання та знаючи про необхідність виконання рішення суду, ухиляється від виконання рішення суду.

Відзиву на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази навмисного, свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням , що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Одночасно, відповідно до п. 5, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

За загальним правилом під час розгляду питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати те, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Одночасно необхідно враховувати, що під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні непереборні обставини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича перебуває виконавче провадження ЗВП №67327491 з примусового виконання:

- виконавчого листа №2-2919/09 виданого 24 липня 2009 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» за договором іпотечний кредит №2198-н від 11 грудня 2007 року та договором поруки №1 до кредитного договору №298-н від 11 грудня 2007 року заборгованість за кредитом в розмірі 1732684,48 грн.;

- виконавчого листа №1512/8536/2012 виданого 08 серпня 2013 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна» заборгованість в розмірі 1127215,07 грн. та витрати пов`язані із зверненням до суду в розмірі 3219,00 грн.

02 листопада 2021 року постанови про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень були надіслані ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника ВП №67327070 від 01 листопада 2021 року. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ.

Згідно довідок ПФУ станом на 01 листопада 2021 року, боржник отримував пенсію у Центральному об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі, після чого було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно довідок ДФС боржник не працює, не має інших доходів та рахунків, як ФОП.

Згідно до електронної відповіді МВС України, за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

Відповідно до довідок Морської адміністрації, Головного управління Держпраці в Одеській області рухомого майна яке належить боржнику на праві власності не виявлено.

Згідно до довідки Держгеокадастру зав боржником не значиться зареєстрованими земельні ділянки.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна боржник не є власником будь-якого нерухомого майна.

Згідно довідки Державної прикордонної служби України від 19 серпня 2022 року, боржник 14 липня 2022 рок, 25 липня 2022 року та 04 серпня 2022 року перетинав межі України.

Однак, з наведених обставин справи вбачається, що додані державним виконавцем до подання документи, не вказують про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладеного на неї обов`язку судовим рішенням.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Надані державним виконавцем матеріали подання не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько