Справа № 461/2298/21 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-з/811/40/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
20 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Назар Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Трофімової Лариси Анатоліївни, представника Акціонерного товариства «Ідея Банк», на рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 року,
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (в подальшому - «Банк»).

Визнано недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування №Р29.13060.005760726 від 02.10.2019 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № Р29.13060.005760726 від 02.10.2019 року щодо встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 суму сплаченої плати за обслуговування Договору кредиту та страхування № Р29.13060.005760726 від 02.10.2019 року в розмірі 5 368 грн. 63 коп.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 67-73).

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року частково задоволено апеляційну скаргу Трофімової Лариси Анатоліївни , представника Акціонерного товариства «Ідея Банк», на вищезгадане рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 року.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 рокув частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсним пункту 1.5. Договору кредиту та страхування № Р29.13060.005760726 від 02.10.2019 року та пунктів 4.2., 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Р29.13060.005760726 від 02.10.2019 року щодо встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованостіскасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні цієї позовної вимоги у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права, у зв`язку з чим постановлено, що позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягає до задоволення частково.

В решті рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 року залишено без змін(а.с. 136-141).

23 лютого 2023 року представником позивача було подано до суду Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в кінцевій редакції якої містилась вимога про стягнення з Банку на користь позивача 4 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Вимога про стягнення 4 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу обґрунтовується тим, що у Відзиві від 20 вересня 2021 року на апеляційну скаргу представника Банку позивач вже просив стягнути з Банку на його користь 4 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування чого ним було долучено до цього Відзиву копію Договору про надання правової допомоги від 30.08.2021 року, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.08.2021 року, Акт № 1 передачі-приймання (опис) виконаних робіт від 20.09.2021 року та Остаточний розрахунок суми судових витрат станом на 20.09.2021 року у даній справі, а також докази (в оригіналі) про надіслання згаданого Відзиву на апеляційну скаргу Банку (апелянту), однак суд при ухвалення 20 лютого 2023 року постанови за наслідками апеляційного розгляду справи питання про розподіл судових витрат не вирішив (а.с. 145-163, 165-167).

Заслухавши суддю-доповідача, а також перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог Заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі (у її кінцевій редакції; а.с. 165-167), колегія суддів дійшла наступних висновків.

Підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, однак Львівським апеляційним судом при ухваленні постанови від 20 лютого 2023 року питання розподілу судових витрат не вирішувалося.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137);

- у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частина 2 статті 141).

Як вже зазначалося вище, представником позивача разом з Відзивом на апеляційну скаргу відповідача (який і містить вимогу про стягнення з Банку на користь позивача 4 000 грн. витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи) було подано до суду також і докази надіслання цього Відзиву … Банку (а.с. 95-108), однак останній клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, чи доводів (заперечень тощо) про неспівмірність цих витрат до суду так і не подав.

В той же час, за наслідками апеляційного розгляду справи позовні вимоги задоволені частково, а саме: в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Банку на користь ОСОБА_2 5 368 грн. 63 коп.рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 квітня 2021 року залишено без змін, однак в частині позовної вимоги про визнання частково недійсними Договору кредиту та страхування від 02.10.2019 року та Додатку № 1 до цього Договорузгадане рішення суду першої інстанції скасовано - з відмовою у задоволенні цієї позовної вимоги.

Таким чином, залишилась задоволеною половина (50 %) заявлених позивачем позовних вимог. Відтак, вимога про стягнення з Банку на користь позивача 4 000 грн. витрат на правничу допомогу також підлягає до задоволення лише частково, а саме - у розмірі 2 000 грн. (що і становить 50 % від заявлених до стягнення 4 000 грн.).

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 367, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; )на користь ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 березня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.