ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1041/22

Провадження № 22-ц/4820/548/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 682/1041/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року (суддя Мотонок Т.Я.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Ріальто» вказувало, що 19.12.2020 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3-10, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надано відповідачу кредит у розмірі 3500 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Райффайзен банк аваль» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначило, що цей договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 19.12.2020 о 14 год 12 хв 52 сек відповідачем був підписаний кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора, після чого кредитні кошти були відправленні останньому.

11.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» то ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1 від 11 червня 2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3-10 від 19.12.2020 перейшло до нового кредитора.

Товариство вказувало, що відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на 16.09.2021 виникла заборгованість у розмірі 18591 грн, яка складається з 3500 грн - заборгованості за кредитом; 1995 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,9 % за кожен день користування кредитом за період з 19.12.2020 по 18.01.2021 (включно); 13096 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 по 18.05.2021 (включно).

Тому, з врахуванням уточнених вимог ТОВ «ФК «Ріальто» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 18591 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 12 грудня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за Договором № 3-10 від 19.12.2020 станом на 27.06.2021 року у розмірі 18591 грн, що складається з: 3500 грн - заборгованість за кредитом; 1995 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,9% за кожен день користування кредитом за період з 19.12.2020 по 18.01.2021 (включно); 13096 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 року по 18.05.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також судові витрати у розмірі 2481 грн судового збору та 13000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивачем не надано належних документів на підтвердження видачі коштів саме відповідачу у вигляді переказу на картковий рахунок в розмірі 3500 грн; відсутні дані відносно номеру цієї карти, докази належності карти відповідачу, та первинні бухгалтерські документи, що б підтверджували факт переказу кредитних коштів відповідачу, тому відсутні підстави вважати доведеним факт надання відповідачу кредитних коштів.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору між ним та ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», оскільки він був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатору, що надісланий на мобільний номер телефону відповідача, при цьому відсутні докази належності саме цього номеру телефону останньому. Крім того, кредитний договір не підписаний і представником ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ні власноручно, ні за допомогою електронного цифрового підпису, в договорі відсутня печатка Товариства, зазначені обставини свідчать про не дотримання сторонами письмової форми правочину.

В матеріалах відсутній в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту та не надано доказів ознайомлення відповідача з умовами кредитування до укладання кредитного договору. Оскільки кредитний договір не містить всіх істотних умов визначених Законом України «Про споживче кредитування» такий договір є неукладеним.

Судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу другого примірника кредитного договору та докази про повідомлення відповідача про заміну кредитора в зобов`язанні, не надано доказів надіслання договору позичальнику, відсутність в матеріалах справи ліцензії, що надає ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» право нараховувати проценти.

ОСОБА_1 вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн є надто завищеною.

Тому апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Ріальто» просило оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначало, що договір № 3-10 від 19.12.2020 був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 . Товариством долучено до матеріалів позовної заяви чек про перерахування кредитних коштів № 329262381 від 19.12.2020. Судом першої інстанції встановлено, що картка № НОМЕР_1 була емітована АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_1 , серед анкетних даних якого в якості засобу зв`язку вказано номер мобільного телефону НОМЕР_2 . І 19.12.2022 о 14:13 год на картковий рахунок, відкритий до вказаної картки, були зараховані 3500 грн, що надійшли від ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» з цільовим призначенням на умовах фінансового кредиту за договором 3-10 від 19.12.2020.

Належність номеру телефону НОМЕР_2 саме ОСОБА_1 підтверджується Звітом з Українського бюро кредитних історій, що долучено до матеріалів справи і належність ОСОБА_1 зазначеного номеру телефону останнім не спростовано.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено шляхом заповнення позичальником анкети-заяви № 674701, кредитний договір № 3-10, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн, строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування (п. 2.4.3 договору) та 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк кредитування (п. 3.3 договору) (а.с. 18-20, 25-26).

Згідно п. 1.4 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені та сайті monetka.ua.

19.12.2020 кредитні кошти у сумі 3500 грн за кредитним договором № 3-10 надійшли на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується копією квитанції № 329262381 (а.с. 22).

Кредитий договір був укладений в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну системі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та поза нею, шляхом підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Із розрахунку заборгованості по договору № 3-10 від 19.12.2020, що наданий позивачем вбачається, що станом на 30.06.2022 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 18591 грн, в тому числі 3500 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1995 грн - прострочена заборгованість за несплаченими процентами; 13096 грн - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами (а.с. 23).

В матеріалах справи наявний Договір про відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М1 від 11.06.2021, згідно з умовами якого право вимоги за договором №3-10 від 19.12.2020 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с. 58-61).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 19 лютого 2020 року кредитний договір між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання відповідачем кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 3500 грн, що підтверджується копією квитанції № 329262381. І у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку, що не спростований ОСОБА_1 , кредитна заборгованість в розмірі 18591 грн підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Так, на підтвердження укладення договору № 3-10 від 19.12.2020 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення даного договору, із якої вбачається, що 17.12.2020 о 09:49 год - введенно позичальником даних по заяві; 17.12.2020 о 09:49 год - автоматичні перевірки по заяві; 17.12.2020 о 09:49 год - перевірка позичальника за даними БКІ; 17.12.2020 о 09:49 год - скорингова оцінка позичальника; 19.12.2020 о 14:12:11 год - створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті Позичальника; 19.12.2020 о 14:12:11 год - Позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; 19.12.2020 о 14:12:52 год - позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); 19.12.2020 о 14:13:05 - друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника; 19.12.2020 о 14:13:05 год - кредитні кошти перераховано на картку Позичальника (а.с. 24).

Статею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладення договору № 3-10 від 19.12.2020 узгоджується із ст. ст. 6 , 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що ОСОБА_1 із запропонованими умовами ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ознайомився та погодився з ними.

Посилання апелянта на відсутність належних доказів надання ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» йому кредитних коштів спростовується повідомленням АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/4755-БТ від 30.08.2022, зі змісту якого слідує, що за наданими даними на ім?я ОСОБА_1 . Банком насправді було емітовано платіжну картку НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_3 ). Направлено виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 за період з 19.12.2020 по 26.12.2020 в електронному вигляді на DVD-R диску, з якої вбачається, що на платіжну картку відповідача надійшло 19.12.2020 безготівкове зарахування Monetka Visa Direct на суму 3500 грн.

Надана АТ «Райффайзен Банк» інформація також спростовує посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів, що телефонний номер НОМЕР_2 належить йому, оскільки станом на 29.08.2022 всі інформаційні сповіщення АТ «Райффайзен Банк» стосовно операцій по рахунку № НОМЕР_3 відправляються на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 .

Уклавши вказаний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Щодо доводів апеляційної скарги на відсутність паспорта споживчого кредиту та відсутність в кредитному договорі всіх істотних умов визначених Законом України «Про споживче кредитування», колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до преамбули Закону України "Про споживче кредитування" цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із пунктами 10, 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту, а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З кредитного договору № 3-10 від 19 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , вбачається, що пунктом 1.1 визначено, що кредит надається не на споживчі цілі (а.с. 18).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про не застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставними, оскільки встановлено, що укладений між сторонами кредитний договорів не відноситься до договорів про споживче кредитування, отже норми Закону України «Про споживче кредитування» не поширюються на зазначений договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про відсутність первинних документів бухгалтерського обліку заборгованості (виписки по рахунку), копії паспорта відповідача на законність оскаржуваного рішення не впливають, оскільки наданими учасниками справи та витребуваними в ході розгляду справи доказами, що оцінені судом першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України підтверджуються позовні вимоги та спростовуються заперечення відповідача.

Також не можуть бути прийняті посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано не дотримання сторонами письмової форми договору з огляду на таке.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

З урахуванням того, ОСОБА_1 не спростовано презумпцію правомірності вказаного правочину, колегія суддів відхиляє посилання на те, що такий було укладено з порушенням вимог закону.

Крім того, твердження відповідача щодо не повідомлення його про відступлення права вимоги за кредитним договором не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні від такого обов`язку в цілому.

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині компенсації витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги немає.

У зв`язку із відхиленням апеляційної скарги підлягає задоволенню заява представника ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» адвоката Руденко К.В. про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно ст. 141 ЦПК України. Обсяг наданої правничої допомоги та розмір витрат підтверджується договором про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02 червня 2022 року, актом приймання-передачі наданих послуг № 45 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, копією платіжної інструкції № 332 від 28 лютого 2023 року в розмірі 3000 грн. Розмір витрат відповідає обсягу наданої правничої допомоги і ОСОБА_1 не заявлялися клопотання про зменшення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції чи їх не співмірність .

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, бульвар Вацлава Гавела, 4, оф. 520, м. Київ) витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай