Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6593/15-ц
Провадження № 2-др/711/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

відповідачки ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» Шульги П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала на розгляді цивільна справа за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

По обставинам справи позивач АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 34 949,33 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13 135,59 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачами умов повернення кредитних коштів за кредитним договором №0 від 17.09.2007р. За подання позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3654 грн.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.08.2015 року відкрито провадження у справі №711/6593/15.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25.02.2016 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2016 року залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25.02.2016 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 14.12.2017 року справу прийнято до розгляду суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Колодою Л.Д..

За клопотанням представника АТ «УкрСиббанк» судом постановлено ухвалу від 15.02.2018 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :06:001:0294, площею 3,9537 га, що належить ОСОБА_2 та заборонити будь-які дії, щодо її відчуження.

15.02.2018 року АТ «УкрСиббанк» уточнив позовні вимоги, збільшивши їх суму на 9305,93 долари США та 72964,27 грн., внаслідок чого остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 44255,26 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 86099,86 грн. У зв`язку з уточненням позовних вимог позивачем здійснено доплату судового збору в сумі 16120,84 грн.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2018 року зустрічний позов відповідача у даній справі ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про визнання договору банківського рахунку та кредитного договору недійсними прийнято до спільного розгляду з первісним позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Скляренко В.М.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 по цивільній справі №711/6593/15-ц призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Жуковій О.В.. На час проведення експертизи провадження у даній справи було зупинено.

08.01.2020 року судом відновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами суду від 17.02.2020 року та від 29.05.2020 року задоволено клопотання судового експерта Жукової О.В. про витребування доказів. Провадження у справі було зупинено до одержання висновку експерта.

22.07.2020 року ОСОБА_2 здійснено платіж на користь експерта Жукової О.В. в сумі 10460 грн. із зазначенням призначення платежу «судова експертиза», що підтверджується відповідною квитанцією /т. 6 а.с. 132/.

13.05.2021 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Жукової О.В. про неможливість проведення експертизи, що обґрунтоване ненаданням експерту всього обсягу необхідних для проведення експертного дослідження документів.

31.05.2021 року судом відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

22.07.2021 року за клопотанням представника відповідача Левченко А.В. судом повторно призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ». На час проведення експертизи провадження у даній справи було зупинено.

05.10.2021 року до суду надійшло клопотання судового експерта Приходько Н.Г. про надання додаткових документів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи.

28.10.2021 року ОСОБА_2 здійснено платіж на користь ТОВ «Український центр судових експертиз» в сумі 24900 грн. із зазначенням призначення платежу « ОСОБА_2 , справа 711/6593/15-ц, що підтверджується відповідною квитанцією №688Т-422Е-818Р-ВМЕВ від 28.10.2021 року.

23.08.2022 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Приходько Н.Г. №12/08-2022 від 12.08.2022 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи, що обґрунтоване ненаданням експерту всього обсягу необхідних для проведення експертного дослідження.

29.08.2022 року судом відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

22.11.2022 року в судовому засіданні представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повторно заявлено клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - та повторно направлено ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2021 року та матеріали цивільної справи № 711/6593/15-ц експертам ТОВ «Український центр судових експертиз» для виконання ухвали, а також зобов`язано АТ «УкрСиббанк» надати докази необхідні для проведення експертизи. На час проведення експертизи провадження у цивільній справі № 711/6593/15-ц було зупинено.

13.02.2023 року відповідачем ОСОБА_2 сплачено на користь АТ «УкрСиббанк» 20655,84 грн. в якості відшкодування витрат з оплати судового збору, пов`язаних із пред`явленням позову до суду про стягнення боргу у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №0(1) від 17.09.2007 року.

16.02.2023 року представником АТ «УкрСиббанк» - адвокатом Гладиш Я.М. - подано до суду заяву про залишення без розгляду позову АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 17.09.2007 року.

Крім того, 16.02.2023 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано до суду клопотання/заяву про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання Договору банківського рахунку та п. 1.5 Кредитного договору від 17.09.2007 року недійсними.

17.02.2023 року судом відновлено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 22.02.2023 року на 08 год. 30 хв.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2023 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду позовну заяву АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання Договору банківського рахунку та п. 1.5 Кредитного договору від 17.09.2007 року недійсними. Вказана ухвала ніким із учасників процесу не оскаржувалась та 14.03.2023 року набрала законної сили.

23.02.2023 року представником відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано до суду клопотання/заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/6593/15-ц, яким остання просить стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 35360 грн., сплачені ним за так і не проведені (з вини АТ «УкрСиббанк») судово-економічні експертизи та повернути відповідачу ОСОБА_2 на його банківський рахунок надмірно сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір в сумі 11 305,67 грн., через його (позивача за первісним позовом) неправильні розрахунки, який ОСОБА_2 був компенсований АТ «УкрСиббанк», оскільки це було обов`язковою умовою для можливості скористатись акційною пропозицією запропонованою Банком та погасити заборгованість за кредитом через факторингову компанію.

07.03.2023 року представником АТ «УкрСиббанк» - Гладиш Я.М. подано до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких останній просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, оскільки в силу ст. ст. 512-519 ЦК України відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, стягнення заборгованості, що була предметом спору у справі № 711/6593/15-ц, і, станом на 13.02.2023 року новим кредитором є ОСОБА_1 , а тому і всі вимоги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , як до кредитора мають бути пред`явлені саме до ОСОБА_1 . У разі задоволення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення представник АТ «УкрСиббанк» просить залучити до участі у цивільній справі №711/6593/15-ц ОСОБА_1 , як правонаступника AT «УкрСиббанк», як вибулого із зобов`язання кредитора та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені за оплату судово-економічних експертиз.

09.03.2023 року представником АТ «УкрСиббанк» - Гладиш Я.М. подано до суду заяву про залучення правонаступника у справі, в якій останній просить залучити до участі у цивільній справі №711/6593/15-ц ТзОВ «Українська факторингова компанія», як правонаступника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 35 360 грн., сплачені ним за судово-економічні експертизи, що були призначені у зв`язку із розглядом справи № 711/6593/15-ц, та повернути відповідачу ОСОБА_2 на його банківський рахунок надмірно сплачений позивачем за первісним позовом АТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 11 305,67 грн.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні представник АТ «УкрСиббанк» Шульга П.М. просив суд відмовити в задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі з підстав, викладених у наданих представником АТ «УкрСиббанк» письмових запереченнях проти заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, а також письмові матеріали справи № 711/6593/15-ц, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За матеріалами справи судові витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з витрат АТ «УкрСиббанку» з оплати судового збору в сумі 20 655,84 грн. (3654 грн. за подання первинного позову; 881 грн. за подання та розгляд заяви про забезпечення позову; 16 120,84 грн. судовий збір, сплачений у зв`язку з уточненням позовних вимог) та витрат відповідача ОСОБА_2 з оплати судових експертиз в сумі 35 360 грн. (10 460 грн. оплата послуг судового експерта Жукової О.В.; 24 900 грн. оплата послуг ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ»).

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів відповідача про наявність правових підстав для компенсації йому витрат з оплати судових експертиз за рахунок позивача суд звертає увагу на наступне.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується ст. 142 ЦПК України.

Нормами статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучних характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути злучені до участі у справі.

У постанові по справі № 644/7976/18 Верховний Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому, звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Верховний Суд виходить із системного тлумачення положень ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Таким чином, доведення відповідачем необґрунтованих дій позивача чи зловживання ним своїми правами є обов`язковою умовою для стягнення з позивача витрат відповідача у разі залишення позову без розгляду.

У пункті 38 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що саме по собі пред`явлення позову не є необґрунтованою дією, оскільки є способом реалізації особою її права на судовий захист, тобто права на розгляд спірної ситуації справедливим і безстороннім судом. Саме тому пред`явлення позову не можна вважати необґрунтованою дією.

В цьому контексті слід звернути увагу, що цивільне судочинство ґрунтується на засадах змагальності і диспозитивності, які передбачають наступне: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України); кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Експертний висновок є одним з різновидів доказів у цивільному судочинстві, що застосовується у випадках, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. В той же час відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Варто звернути увагу, що положеннями чинного цивільного законодавства не врегульований порядок повернення коштів за експертизу, яка не була проведена. Натомість питання щодо порядку проведення та розміру оплати судових експертиз регулюються Законом України «Про судові експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5, а також наказом Міністерства юстиції України №229/5 від 31.01.2017р. «Про встановлення нормативної вартості однієї експертогодини у 2017 році».

Аналіз змісту зазначених нормативно-правових актів в контексті загальних засад цивільного законодавства (справедливість, добросовісність, розумність) свідчить, що оплата експертизи проводиться за попереднім рахунком-фактурою, виставленим експертом з урахуванням прогнозованої складності експертизи та обсягу роботи, а отже у разі неможливості проведення експертного дослідження з інших причин, залежних від платника, суду, інших учасників судового процесу, зокрема, не надання необхідних документів для проведення дослідження, повернення коштів здійснюється частково, з вирахуванням витрат, фактично понесених виконавцем (експертною установою) для виконання заяви або ухвали суду. Натомість таке повернення можливе виключно на підставі заяви платника, після надходження якої експертом має бути здійснено розрахунок вартості фактично виконаних робіт. Розмір витрат, при цьому, має визначатись на підставі наказу директора ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» про встановлення тарифів на виконання робіт, необхідних для проведення судових експертиз (експертних досліджень), чинного на момент надходження ухвали про призначення судової експертизи.

В матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких відповідачем здійснювалась оплата вартості послуг експертів (попередні рахунки-фактури та умови надання і оплати експертних послуг). Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до експертних установ з заявами про повернення коштів. Надані відповідачем копії квитанцій про оплату послуг експерта також не дають можливості з`ясувати цільове призначення таких платежів (повна чи часткова оплата). А отже суд не має можливості надати оцінку обґрунтованості розміру здійснених відповідачем платежів на оплату послуг судових експертиз, щоб визначити яка частина таких витрат підлягає компенсації.

В той же час суд звертає увагу, що участь учасників справи у забезпеченні проведення експертизи, призначеної судом є обов`язковою, оскільки закон передбачає наслідки невиконання учасниками справи такого обов`язку. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, закон визначає конкретні негативні процесуальні наслідки, які настають для учасника справи у випадку його ухилення від участі у призначеній судом експертизі, і до таких наслідків відноситься визнання судом факту, для з`ясування якого експертиза була призначена.

Розподіл витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз регламентується цивільним процесуальним законодавством наступним чином:

- основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України);

- експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду (ч. 2 ст. 72 ЦПК України);

- експерт отримує винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до його службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч.ч. 3, 6 ст. 139 ЦПК України).

Аналіз вищенаведених норм закону свідчить, що ухилення учасника справи від участі в судовій експертизі, внаслідок чого проведення такої експертизи є неможливим, не є само по собі підставою для покладення на такого учасника справи обов`язку з компенсації витрат, пов`язаних з оплатою послуг експерта. Отже доводи відповідача про позбавлення його належного захисту внаслідок того, що АТ «УкрСиббанк» не надав експертові всіх необхідних документів, що унеможливило проведення експертного дослідження, є необґрунтованими.

Згідно матеріалів судової справи витрати відповідача ОСОБА_2 , пов`язані з оплатою послуг експертів, обумовлені призначенням судом за клопотанням такого відповідача судово-економічних експертиз. Необхідність призначення таких експертиз обґрунтовувалась незгодою відповідача із розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Також суд бере до уваги, що розгляд справи завершений шляхом залишення без розгляду судом позову АТ «УкрСиббанку» та зустрічного позову відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з поданням учасниками справи відповідних заяв. Натомість учасники справи не заперечують тих обставин, що причинами подання ними заяв про залишення їх позовів без розгляду став факт передачі АТ «УкрСиббанк» права вимоги за кредитним договором №0(1) від 17.09.2007 року на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі договору факторингу №13/02/1/2023 від 13.02.2023 року. За твердженням відповідача ОСОБА_2 передумовою згоди АТ «УкрСиббанк» передачі права вимоги факторинговій компанії був обов`язок ОСОБА_2 відшкодувати банку витрати з оплати судового збору в сумі 20 655,84 грн., який був виконаний відповідачем 13.02.2023 року. Зазначена обставина свідчить, що сторони фактично погодили порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи №711/6593/15-ц.

Таким чином суд доходить висновку, що з огляду на обставини даної конкретної справи призначення судово-економічної експертизи є наслідком волевиявлення відповідача ОСОБА_2 , який заперечував наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості, а отже такі процесуальні дії не обумовлені необґрунтованими діями позивача, а тому відповідно до засад добросовісності, справедливості і розумності, понесені відповідачем витрати з оплати послуг експерта не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Стосовно вимог відповідача про відшкодування йому зайво сплачених позивачем сум судового збору, то суд зауважує, що питання повернення судового збору регулюються статтею 7 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила. Тлумачення зазначеної норми закону в контексті положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України свідчить, що повернення судового збору є складовою частиною процесуальної дії суду з розподілу судових витрат за наслідкам розгляду справи, а отже повернення зайво сплачених сум судового збору можливе лише на підставі клопотання того учасника справи (його правонаступника), який здійснив переплату судового збору. За таких обставин заява відповідача про повернення йому надлишково сплачених позивачем сум судового збору, що обґрунтована добровільною компенсацією відповідачем витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 11-13, 72, 81, 82, 133, 141, 142, 270 Цивільного процесуального кодексу України , суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 23 березня 2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко