У Х В А Л А

Справа № 126/2165/22

Провадження № 2/126/259/2023

"25" січня 2023 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Гуцол В. І.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, вважаю за необхідне заявити самовідвід по вказаній справі, у зв`язку з тим, що ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було залишено без руху, оскільки позовна заява подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не надано: докази спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; доказів станом на день звернення до суду щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або зареєстрованого у встановленому законом порядку місця перебування відповідача; домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них; докази про неможливість за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; копій позовної заяви з додатками у перекладі на мову Грузії, з завіренням перекладу перекладачем (печаткою бюро перекладу), для запобігання повернення судового доручення без вручення відповідачеві через відсутність перекладу на офіційну мову. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 08.12.2022 позовну заяву на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України повернуто позивачці. Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.01.2023 вищезазначену ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 08.12.2022 про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу для продовження розгляду з тих підстав, що питання розірвання шлюбу врегульовано статтями 28, 29 Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993, яка ратифікована Верховною радою України 10.11.1994, набула чинності для України 14.04.1995 та повернення позовної заяви створило позивачу перешкоди у реалізації її права на судовий захист. Разом з тим, згідно Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" № 2783-IX від 01.12.2022 Верховна Рада України постановила керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Згідно п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними пов`язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об`єктивність і неупередженість.

Необхідно зазначити, що «інші обставини», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, вони можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Але закон не вимагає їх перевірки на відповідність даним критеріям ні суддею, ні іншими учасниками процесу. Достатньо лише, аби вони існували. Таким чином, процесуальний закон не наділяє повноваженнями сам суд встановлювати обставини, які б свідчили про його упередженість та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до статей 1, 17 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя повинен уникати взаємовідносин, які можуть вплинути на незалежність та неупередженість судді.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах стороннього спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Отже, суддя Гуцол В.І., заявивши самовідвід у даній справі виконав свій процесуальний обов`язок щодо достатнього гарантування громадянам і суспільству доступу та здійснення неупередженого і об`єктивного правосуддя, тобто з виключенням всіх можливих обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та упередженості судді, в тому числі наведене також є добросовісним наміром судді сприянню розгляду справи у розумні строки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Бершадського районного суду Вінницької області Гуцола Володимира Івановича у розгляді цивільної справи № 126/2165/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Цивільну справу № 126/2165/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати до канцелярії Бершадського районного суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Гуцол