УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2306/22

Провадження №: 2-з/755/1/23

"05" січня 2023 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 755/2306/22 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва про захист прав споживачів.

03 січня 2022 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, з якої вбачається, що заявник просить одночасно забезпечити позов та забезпечити докази.

У своїй заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову:

- зобов`язати відповідача надати копію документів про підтвердження факту зварювання загальнобудинкового сміттєпроводу у будинку та вилучення двох сміттєвих контейнерів біля буд. АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача до прийняття рішення по суті повернути на проєктне місце встановити до буд. АДРЕСА_1 : два сміттєві контейнери, які є складовою сміттєпроводу та були вилучені біля будинку без згоди співвласників, для можливості користуватись щоденно своїм неподільним майном, як складовою щоденної комунальної послуги та для їх збереження.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що ЖЕД 404 (керуюча компанія) опублікували в буд. АДРЕСА_1 оголошення, що з 01.07.2022 року вилучили два контейнери для твердих відходив, у зв`язку з тим, що ними заварений на 18-ти поверхах багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 передбачений за проектом загальнобудинковий сміттєпровід. Позивачем на електронну адресу Київської міської ради була надіслана скарга. 01.11.2022 року на адресу заявника Дніпровська РДА направила відповідь на скаргу, обґрунтовуючи тим, що рішенням Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.03.2020 року, оформленого протоколом № 13. Вирішено Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районним у місті Києві державним адміністраціям, КП «Київкомунсервіс» провести роз`яснювальну роботу з мешканцями житлових будинків щодо необхідності та доцільності проведення заходів по закриттю клапанів завантажувальних пристроїв сміттєпроводів житлових будинків шляхом заварювання. Літні люди не мають змоги носити з верхніх поверхів за 150-200 метрів від будинку в чужий підземний контейнер. Відповідно до розпорядження відповідача № 1315 від 13.10.2017 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.02.2017 року № 194 «Про встановлення підземних контейнерів для побутових відходів у місті Києві в 2017 році» по проєкту біля буд. АДРЕСА_1 має бути встановлений підземний контейнер. Заявник зазначає, що у відповідача немає землевпорядної документації та кадастрового номеру на буд. АДРЕСА_1 та ділянку прибудинкової території, у зв`язку з чим неможливо встановити підземний контейнер. Відповідач є власником обслуговуючих підприємств в м.Києві, які виконують вказівки та рішення віповідача. Заявник щоденно позбавлений обов`язкової комунальної послуги, як і всі мешканці будинку.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року:

- Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Окрім того, положеннями ч.2 ст. 116 ЦПК України встановлено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За змістом ст. 116 ЦПК України суд забезпечує докази за наявності однієї із умов - якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

З аналізу наведених законодавчих норм слідує, що забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому, а також запобігти утрудненню чи неможливості подання відповідних доказів у подальшому. Щодо останнього, то такий ризик повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах, і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Всупереч вище викладеним правилам процесуального закону заява заявника не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог.

Крім того, виходячи з прохальної частини заяви про забезпечення позову, заявник просить вирішити спір по суті, до початку розгляду справи. Вимоги ґрунтуються тільки на припущеннях, а ініційований заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. В заяві не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.116, 117, 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва про захист прав споживачі- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: