ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 611/356/21 Номер провадження 22-з/814/52/23 Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
25 січня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Прядкіної О.В.,
суддів: Обідіної О.І., Чумак О.В.,
розглянувши цивільну справу в м.Полтаві за заявою адвоката Гіль Євгена Вікторовича про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Подолівська» про розірвання договору оренди землі
третя особа: ОСОБА_2 ,-
Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2021 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2021 року залишено без змін.

19 грудня 2022 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява від адвоката Гіль Є.В. про ухвалення по справі додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ агрофірма «Подолівська» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 947 грн., понесених товариством при розгляді даної справи у Полтавському апеляційному суді.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи заяви прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1,3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 137 в частинах 3,4 встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2021 року до Харківського апеляційного суду надійшов відзив від адвоката Гіль Є.В. в інтересах ТОВ агрофірма «Подолівська» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій ставилось питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (т.1 а.с. 162-170).

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.

Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Вбачається, що 13.12.2021 року між ТОВ агрофірма «Подолівська» та адвокатом Гіль Є.В. укладено договір про надання правничої допомоги в компетентних судах відповідної інстанції (т.2 а.с. 3-5).

Додатком до договору про надання правничої допомоги від 13.12.2021 року №21/20 від 13 грудня 2021 року визначено фіксовану суму гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги у сумі 10 000 грн. (п.1) та додатковий гонорар (винагороди, за позитивний результат у розмірі 5% від суми позову у разі майнового спору та/або у розмірі сплаченого судового збору у разі немайнового спору (п.4).

Згідно акту до договору про надання правничої допомоги від 13.12.2021 року №21/20, складеного 01.12.2022 року адвокат Гіль Є.В. надав послуги ТОВ агрофірма «Подолівська»:

-вивчення та правовий аналіз поданих клієнтом документів, розробка тактики захисту інтересів клієнта;

-підготовка, підписання та подання до Харківського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу;

-підготовка, підписання та подання до Полтавського апеляційного суду заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 16.09.2022 року, 03.102022 року, 27.10.202 року;

-участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що наданий суду акт прийому-передачі до договору від 01.12.2022 року про надання правничої допомоги, не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як то визначено ч.3 ст.137 ЦПК України.

Отже, оцінюючи наданий обсяг послуг, виходячи з принципу розумності відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ агрофірма «Подолівська» слід стягнути у відшкодування понесених товариством витрат на правничу допомогу у розмірі 3000грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Гіль Євгена Вікторовича про винесення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Подолівська» у відшкодування понесених витрат за надану правничу допомогу 3000 грн. (три тясячі гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: О. І. Обідіна

О.В. Чумак