ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Пилипчук Л.І., Лобова О.А.,

розглянувши у відритому судовому засідання в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою в якій просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 66 536, 24 грн. та франшизу у розмірі 2 600, 00 грн.

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просить накласти заборону відчуження на автомобіль марки Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 мотивовуючи це тим, що ОСОБА_2 було подано до суду позов про відшкодування на її користь матеріальної шкоди у розмірі 66 536, 24 грн та франшизи у розмірі 2 600, 00 грн.

Вказував що позивач є власником автомобіля BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року ОСОБА_4 , який працює у ФОП ОСОБА_3 , 22 червня 2021 року о 22 год 10 хв. в м. Харкові, вул. Данилевського, буд.42, керуючи транспортним засобом Nissan Leaf державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 525D державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею124 КУпАП.

Вказував, що є всі підстави вважати, що автомобіль, який скоїв ДТП, може бути продано на користь третіх осіб, оскільки позивачем було знайдено оголошення в інтернет-ресурсі, що даний автомобіль Nissan Leaf державний номерний знак НОМЕР_4 , був виставлений на продаж та у зв`язку з цим у разі продажу автомобіля є всі підстави вважати, що рішення суду не буде виконано.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 просив ухвалу місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення задоволення заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом невірно зазначено в ухвалі суду про те, що не було надано документів які підтверджують, право власності автомобіля Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують, що власником вказаного автомобіля є відповідач.

Зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення безпосередньо залежить від тієї обставини чи будуть у відповідача кошти для виконання рішення суду та у разі їх відсутності майно, яке належить відповідачу, буде тим об`єктом яким він зможе у майбутньому виконати рішення суду.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від у справі № 20/3560/18 (провадження № 61-5051св19

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 66 536, 24 грн. та франшизи у розмірі 2 600, 00 грн.

При цьому, звертаючись із заявою про забезпечення позову заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля марки Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Проте, предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 66 536, 24 грн та франшизи у розмірі 2 600, 00 грн, а не автомобіль марки Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 ., відтак такі заходи забезпечення не пов`язані з предметом даного позову та є неспівмірними із заявленими позивачкою вимогами.

Оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач не пов`язані з предметом позову та не є співмірними із заявленими вимогами, враховуючи, що вжиття таких заходів може призвести до порушення права власника на користування майном, крім того самі по собі припущення щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування та доказів на підтвердження цього не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, не вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля марки Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 призвидене в майбутньому до утруднення виконання рішення не заслуговують на увагу, оскільки предметом вказаного позову є відшкодування збитків, а не автомобіль, відтак такі заходи забезпечення не пов`язані з предметом вказаного позову та є неспівмірними із заявленими вимогами.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді Л.І. Пилипчук

О.А. Лобов

Повний текст постанови складено 20.02.2023 року