Провадження № 2/752/985/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальності служби транспорту Міністерства оборони України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про зобов`язання надати житло, -

у присутності:

позивача: не з`явився

представника відповідача 1: Данилюка В.М.

представника відповідача 2: Данилюка В.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, за яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, яка виразилась у незабезпеченні позивача та членів його сім`ї житловим приміщенням, зобов`язати Міністерство оборони України, Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, Об`єднану житлову комісію Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України прийняти рішення про надання житлових приміщень позивачу відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї.

В обгрунтування позову зазначає, що з 05.08.1979р. по 20.12.2006р. проходив військову службу у підрозділах, підпорядкованих Міністерству оборони України і Міністерству транспорту України. При цьому до 12.09.2004р. проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 , а з 13.09.2004р. його було переведено на службу в м. Київ. Позивач віднесений до І-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому 29.10.2004р. його було включено до списку осіб, які мають право на першочергове одержання жилих приміщень. Позивач також належить до інвалідів війни та має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, тому, отримавши посвідчення інваліда війни 24.03.2008р., звернувся із заявою про виключення його з обліку за пільгою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та включення на квартирний

облік для позачергового забезпечення житлом як особи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На підставі протоколу засідання комісії ОБЖК №05/08 від 03.06.2008р. позивача було виключено із списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень в Адміністрації Держспецтрансслужби як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, та включено до переліку осіб, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень при ОБЖК. Як вказує позивач, станом на день подання позову позивачу житлове приміщення не було надано. У відповідь на адвокатський запит (лист від 16.06.2020р. №518/4.3./113) ОБЖК повідомила, що житлове приміщення не було надано з причини ненадходження відповідного житлового приміщення для розподілу Об`єднаною житловою комісією військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . З посиланням на практику Верховного Суду позивач вказує про те, що відсутність бюджетних асигнувань не позбавляє посадовців обов`язку надати житло особам, що перебувають на квартирному обліку. У зв`язку з наведеним, позивач вважає своє право порушеним, а тому звернувся до суду за його захистом.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.09.2020р. справу за позовом ОСОБА_1 передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2021р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , постановлено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.09.2022р. прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, закрито провадження у справі в частині вимог до Об`єднаної житлової комісії Адміністрації спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України.

Ухвалою суду від 26.09.2022р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Від Адміністрації державної спеціальної служби транспорту надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що Об`єднана житлова комісія Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту створена наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 11.11.2005р. №35 з метою правильного обліку військовослужбовців та працівників Держспецтрансслужби, які потребують виділення житла або покращення житлових умов, розподілу і використання житлової площі в Державній спеціальній службі транспорту. Згідно Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.09.2021р №271, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2021р. №1478/3710, Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту не здійснює надання жилих приміщень військовослужбовців та членам їх сімей, ця функція покладена виключно на житлову комісію військової частини (об`єднану житлову комісію). Відповідач 2 зазначає, що, як свідчать матеріали справи, всі відповіді позивачу по питанню його черговості на квартирному обліку були надані вчасно і вичерпано. Натомість позивач не надав оригінали всіх необхідних документів, про що був

проінформований. Відповідач 2 звертає увагу на те, що позивач вже використав своє право на отримання житла, при цьому пільга може бути використана один раз.

У відповіді на відзив позивач зазначає про те, що надав комісії всі необхідні документи, які і перебували в його справі, про що свідчить, зокрема, рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_5 від 29.10.2004р. Інакше йому було б відмовлено в постановці на облік. Вимагати від військовослужбовців та членів їх сімей інших, не передбачених законодавством документів, заборонено.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних, вказуючи на їх необгрунтованість та недоведеність.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши представника відповідачів, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно Витягу із особової справи ОСОБА_1 , начальника головного штабу - першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, позивач проходив військову службу з 05.08.1979р. і наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 20.12.2006р. №114 звільнений з військової служби у відставку.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_6 від 17.03.1998р. позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_7 від 24.03.2008р. позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_8 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Згідно довідки №2145 від 14.12.2004р. голови житлової комісії гарнізону м. Києва ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в ЖК гарнізону м. Києва, зарахування на облік 29.10.2004р., у складі сім`ї з трьох осіб, категорія пільги - позачергою.

У листі від 21.02.2007р. №38-10-115 до позивача Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту зазначила, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_5 від 28.10.2004р. ОСОБА_1 із сім`єю у складі 3-х осіб зараховані на квартирний облік, перебуває на квартирному обліку об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 для отримання постійного житла за АДРЕСА_2 і включений до списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень за №2. Виділення квартири буде здійснено по мірі їх надходження в порядку черговості відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української РСР.

У листі від 15.08.2007р. №38-5/ОЖК-Л-3/07 військова частина НОМЕР_3 Міністерства транспорту та зв`язку України додатково повідомила позивача про те, що станом на 01.08.2008р. він перебуває за порядковим №76 у загальному списку осіб, які перебувають на квартирному обліку в об`єднаній житловій комісії військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та за №2 у списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень.

Відповідно до Витягу з протоколу №05/08 засідання Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (м. Київ) від 03.06.2008р. було постановлено: полковника у відставці ОСОБА_1 , що перебуває на квартирної обліку при Об`єднаній житловій комісії Адміністрації спеціальної служби транспорту м. Києва з 29.10.2004р., у відповідності з його особистою заявою, з 03.06.2008р. включити до списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, як такого, що має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому виключити його зі списку осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень в Адміністрації Держспецтранспорту, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

16.06.2020р. Адміністрація державної спеціальної служби транспорту листом №518/4.3./113 на запит щодо інформації стосовно ОСОБА_1 повідомила, що військовий пенсіонер, полковник у запасі ОСОБА_1 станом на 01.04.2020р. перебуває в загальному списку осіб, які перебувають на квартирному обліку в Об`єднаній житловій комісії військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з 29.10.2004р. У зазначеному списку станом на 01.04.2020р. перебуває під номером 34. ОСОБА_1 станом на 01.04.2020р. користується правом на позачергове одержання житлових приміщень. Станом на день розгляду адвокатського запиту, що надійшов 15.06.2020р., ОСОБА_1 не надано житлового приміщення з причин ненадходження відповідного житлового приміщення для розподілу Об`єднаною житловою комісією військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

На запит щодо інформації стосовно ОСОБА_1 . Адміністрація державної спеціальної служби транспорту листом від 17.07.2020р. №518/4.3./134 повідомила, що військовий пенсіонер, полковник у запасі ОСОБА_1 станом на 01.07.2020р. перебуває у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень, з 03.06.2008р, значиться в ньому під номером 10. З 03.06.2008р. по станом на день надання відповіді порядковий номер, під яким значився у списках полковник у запасі ОСОБА_1 , змінився з №72 на №35 у загальному списку та з №12 на №10 у списку позачерговиків. У період з 22.10.2004р. по день розгляду адвокатського запиту для розподілу серед осіб, які перебували на квартирному обліку в ОБЖК військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 у м. Києві, для отримання житла для постійного проживання надходило три квартири.

Таким чином, станом на день розгляду даної справи позивач є таким, що перебуває у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень, а також у загальному списку осіб, які перебувають на квартирному обліку.

Представник відповідачів зазначив про те, що позивач вже був забезпечений житловою площею і відповідно до витягу з протоколу №65 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 26.12.1998р. розглядалося питання розподілу 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , про що надав до матеріалів вказаний витяг, довідку Об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України від 20.02.2019р., реєстраційне посвідчення від 12.01.1999р. Зазначена пільга, як вказує представник відповідачів, може бути використана один раз.

Суд при цьому зазначає про те, що як встановлено вище, позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі та списку позачерговиків. У матеріалах справи відсутні докази того, що питання правомірності постановки позивача в черги на квартирний облік та внесення його до відповідних списків оспорювались у судовому порядку та розглядалося судовими органами, також відсутні відомості про скасування рішень відповідними органами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Державна створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державною та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до статті 31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Відповідно ст. 45 Житлового кодексу України у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов: сім`ям воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняним до них у встановленому порядку особам; Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, а також особам, нагородженим орденами Слави, Трудової Слави, "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" усіх трьох ступенів; особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; особам, яким надано статус постраждалого учасника Революції Гідності відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списка захворювань, затверджуваному в установленому законодавством України порядку; особам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання медичних маніпуляцій; медичним працівникам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання службових обов`язків; особам, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту, партизанам громадянської і Другої світової воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту; особам з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп та особам з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; сім`ям осіб, які загинули при виконанні державних або громадських обов`язків, виконанні обов`язку громадянина по рятуванню життя людини, по охороні соціалістичної власності і правопорядку або загинули на виробництві внаслідок нещасного випадку; робітникам і службовцям, які тривалий час сумлінно пропрацювали у сфері виробництва; матерям, яким присвоєно звання "Мати-героїня", багатодітним сім`ям, сім`ям, що виховують дітей з інвалідністю, і одиноким матерям (батькам); сім`ям при народженні близнят; вчителям та іншим педагогічним працівникам закладів загальної середньої, професійної (професійно-технічної) освіти. Законодавством України право першочергового одержання жилого приміщення може бути надано й іншим категоріям громадян.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої

влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року.

Відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 06.09.2021р. №271, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2021р. за №1478/37100 ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з пунктами 1- 3 розділу VI Інструкції жилими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 і більше років, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР. Такими, що потребують поліпшення житлових умов, також визнаються: військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі, старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); військовослужбовці з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 11, 12 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та члени їх сімей; члени сімей загиблих, визначені абзацами шостим та восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; військовослужбовці та члени їх сімей, які були забезпечені жилими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій. Облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях).

Пунктом 1 розділу VII Інструкції передбачено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, або до списків

осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії).

Аналогічне положення містилося в Інструкції про організацію забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 17.12.2007р. №1172, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства оборони №271 від 06.09.2021р.

Отже, враховуючи наведені положення забезпечення житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та в порядку, передбаченому законодавством. Іншого порядку, ніж дата взяття на обліку у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.03.2022р. у справі №279/931/21.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд вважає, що задоволення позову призведе до порушення прав інших осіб, які перебувають на квартирному обліку та мають аналогічну пільгу, як і позивач, та рівні з ним права на позачергове отримання житла.

За таких обставин, позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. А, враховуючи, що попереду позивача в черзі знаходяться особи, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб.

При цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності вільного житла, яке могло бути розподілено позивачу. Також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у відповідності до вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України, що він має переважне право на отримання житла перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, або, що надійшла його черга на отримання житла.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 02 жовтня 2013 року № 6-87цс13, від 04 червня 2014 року № 6-50цс14, від 03 червня 2015 року № 6-390цс15,які є незмінними.

До подібних висновків також дійшла Об`єднання палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №712/4259/17-ц (провадження № 61-15146сво18).

Позивач повинен довести, що діями відповідачів було порушено його право. При цьому суд може відновити порушене, невизнане або оспорюване право особи. Водночас жодних доказів порушення, невизнання або оспорювання права на отримання житла позивачем до суду не надано та судом не встановлено.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Суд зазначає, що захищаючи права та законні інтереси, суд не вправі приймати рішення з умовою або з умовою на майбутнє. Суд захищає лише порушені, оспорювані або невизнані права та законні інтереси особи, і такі порушення мають існувати станом на час звернення до суду.

Відтак, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, враховуючи наведене, слід відмовити в задоволенні позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальності служби транспорту Міністерства оборони України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про зобов`язання надати житло залишити без задоволення.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання

апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_9 ).

Відповідач 1: Об`єднана житлова комісія Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 5).

Відповідач 2: Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 50, ).

Відповідач 3: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 17.03.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська