Справа №333/5597/22
Провадження №2/333/799/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/5597/22 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що 19.09.2020 року позивачка та відповідач уклали шлюб, зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №508. ІНФОРМАЦІЯ_2 в позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.03.2021 року зареєстрованого Шевченківським районним місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), серії НОМЕР_1 , актовий запис №171. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом обстеження умов фактичного проживання від 28.10.2022 року. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем має формальний характер, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Судом не ухвалено рішення з приводу розірвання шлюбу. Забезпечити нормальний рівень життя своєї доньки, самотужки позивач не може, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Такий рівень проживання позивачка не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в Регіональній філії «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» Запорізьке моторовагоне депо, РПЧ-3, на посаді помічника машиніста та має постійний дохід у розмірі приблизно 10 000 гривень.

07.12.2022 року від відповідача через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Відповідач позовні вимоги визнав частково з наступних підстав. Відповідач має на утриманні двох непрацездатних батьків інвалідів, а саме батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом другої групи, має загальну форму захворювання внаслідок якої батько є непрацездатним, та потребую часткової сторонньої допомоги, та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом третьої групи по зору з дитинства. Відповідач має також рідного брата ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не проживає в місті Запоріжжя, отже відповідач змушений самотужки доглядати своїх батьків, які перебувають у скрутному матеріальному положенні, та потребують постійної фінансової допомоги з його боку. З огляду на ці обставини відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини.

06.02.2023 року від позивачки через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Так в своїх поясненнях позивачка вказує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Крім цього, твердження відповідача, що у нього на утриманні є двоє непрацездатних батьків інвалідів, не відповідає дійсності. Так, батьки відповідача є інвалідами, але вони не перебувають на його утриманні. Мати відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом третьої групи по зору з дитинства, проте вона була ї є дієздатною та працює по теперішній час, отримує заробітну плату та пенсію. Відповідно до довідки №260842 Серії 12 ААБ до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, яку надав відповідач до відзиву на позовну заяву, не зазначено, що ОСОБА_5 є непрацездатною та потребує догляду. Так, батько відповідача ОСОБА_4 дійсно є інвалідом другої групи, має загальну форму захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №590733 Серії 12 ААБ. Проте, відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 року по справі 333/2910/20 ОСОБА_6 (брат відповідача) визнано опікуном ОСОБА_4 (батько відповідача). Таким чином, ОСОБА_6 є офіційним опікуном ОСОБА_4 , і отримує на батька пенсію на його утримання, а відповідачем в свою чергу не надано до суду жодних доказів не виконання або неналежного виконання опікуном своїх обов`язків. Також позивачка вказує на той факт, що середня щомісячна заробітна плата відповідача складає 16 080, 45 гривень. За такого відповідач в змозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини.

15.02.2023 року від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла відповідь на пояснення позивачки у цивільній справі 333/5597/22. Згідно якою відповідач, наголошує на обставинах викладених у відзиві на позовну заяву. Та наголошує, що згідно наданих доказів попередніх перерахувань грошових коштів на картку позивачки, які він здійснював добровільно, спростовують доводи останньої про ухилення від допомоги на утримання дитини. Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені судом про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник відповідача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнали частково, а саме в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб від 19.09.2020 року зареєстрованого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №508, серії НОМЕР_2 , сторони уклали шлюб (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 10.03.2021 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №178, сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір`ю. Так, згідно акту про обстеження умов проживання від 28.10.2022 року, складеної головою правління ОСОБА_7 та членами правління ОСОБА_8 ОСОБА_9 , в ході обстеження умов проживання в квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що фактично проживають за вказаною адресою: ОСОБА_1 (мати) та ОСОБА_3 (донька) (а.с.10).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем (а.с.14).

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався.

Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В судовому засіданні, суд встановив, що позивачка разом з малолітньою дитиною та відповідач по справі проживають за різними адресами. Також встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про народження виданого 10 березня 2022 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №178, де батьком зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 . З огляду на це позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В якості доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачки, досліджених в судовому засіданні суд визнає: факт проживання позивача та малолітньої дитини яка перебуває на її утриманні за адресою: АДРЕСА_3 , окремо від відповідача який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надані позивачем копії чеків, згідно яких простежується здійснення витрат на харчування позивача та малолітньої дитини, закупівля одягу для дитини побутових речей та інших предметів для забезпечення життєвих процесів та повноцінного фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Крім цього, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3 річного віку, та не має змоги працювати та отримувати заробітну платню відповідно до законодавства України, та потребує фінансової допомоги з боку відповідача, який в свою чергу є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштованим та має щомісячний стабільний дохід у вигляді заробітної плати.

В якості доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог, досліджених в судовому засіданні та на яких наголошує відповідач, суд, вважає за необхідне зазначити таке. Суд приймає до уваги копії чеків про відрахування фінансових коштів відповідача на картку позивачки, які останній здійснював добровільно, суд приймає до уваги твердження відповідача про його допомогу своїм батькам, які є інвалідами. Так, батько ОСОБА_4 якого визнано недієздатним згідно рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя, та який в свою чергу має опікуна, яким є його рідний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідно до законодавства отримує соціальні витрати для догляду за недієздатним; та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом 3 групи по зору з дитинства, яка не визнана недієздатною або обмежено дієздатною, за своїм віком, може бути пенсіонером та за такого може отримувати пенсійні виплати. Згідно довідки про доходи відповідача він офіційно працевлаштований в АТ «Укрзалізниця» виробничий підрозділ «Запорізьке моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на посаді помічника машиніста електропоїзда та має стабільну заробітну плату, розмір якої дозволяє здійснювати відрахування на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Догляд відповідача за своїми батьками в одного з який є законний представник опікун, який є рідним сином недієздатного та рідним братом відповідача, та фактичними обставинами, які стали причиною звернення позивача до суду для вирішення питання стягнення аліментів з відповідача на її користь для утримання їхньої малолітньої дитини, мають більшу соціальну цінність оскільки за рахунок справедливого рішення суду забезпечується належна підтримка та захист інтересів дітей в цілому. Також суд враховує, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання опікуном своїх зобов`язань, та чіткого розрахунку витрат на закупівлю ліків, та інших необхідних речей для його батьків. На підставі викладеного суд вважає що розмір алмінетів, які визнає відповідач в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, є не достатніми, та не можуть забезпечити необхідний рівень забезпечення дитини у її потребах на даний момент.

Отже, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти, суд, враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працює, позов визнає частково, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав позов частково, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.03.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков