Справа № 346/2389/22
Провадження № 22-ц/4808/143/23
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Калинюком О.П. 19 жовтня 2022 року у м. Коломия Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано. В період даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дочка постійно проживає разом з позивачем. Відповідач не цікавиться життям дочки, добровільно не надає матеріальної допомоги, достатньої для забезпечення потреб дитини. Позивач намагається забезпечувати її повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток, однак, потреби дитини суттєво зростають. Крім того, збільшились витрати на її харчування та забезпечення речами першої необхідності. Дочка потребує матеріальної допомоги і від батька, який є здоровим та працездатним. Домовитись з відповідачем про надання такої допомоги в добровільному порядку позивачу не вдається.

Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3 000 грн щомісячно на утримання дитини, а також присудити витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн (а.с.1-3).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 27.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 гривень 40 копійок та на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень (а.с.74-77).

Не погодившись з рішенням суду представником ОСОБА_2 адвокатом Атаманюком В.М. подана апеляційна скарга з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказує, що відповідач не має наміру ухилятися від сплати аліментів та від виконання свого батьківського обов`язку, однак аліменти в такому розмірі є для нього непосильними через скрутне матеріальне становище. Відповідач весь час намагається приймати участь у вихованні дочки, незважаючи на те,що спільно з ними не проживає.

На день вирішення спору відповідач не працює, має лише невеликі доходи від приватних робіт, жодних заощаджень у нього немає. Він старається допомагати дочці, купує їй речі першої необхідності, а також забезпечує інші потреби дитини.

Відповідач має ряд хронічних захворювань, які підтверджуються медичними документами. Хвороба відповідача значно обмежує його у можливості пошуку роботи й отриманні заробітку. Окрім того, батько відповідача має складне онкозахворювання, що підтверджується випискою із історії хвороби. На даний час відповідач має можливість сплачувати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 1500 грн у місяць. Проте, у разі матеріальної спроможності він буде надавати дочці додатково кошти і без рішення суду.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с.84-85).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість та обов`язок працювати і забезпечувати потреби своєї дитини. Та обставина, що відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від виконання батьківських обов`язків. Позивач змушена працювати на двох роботах для належного забезпечення дочки. Твердження відповідача про відсутність у нього заощаджень сторона позивача вважає не доречним. Доказів придбання речей дочці відповідач не надав, оскільки жодним чином не допомагав дитині. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованою (а.с.96-99).

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.08.2010 року сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2017 року, яке набрало законної сили 12.11.2017 року, шлюб між сторонами розірвано та дочку колишнього подружжя ОСОБА_3 залишено проживати з позивачкою (а.с.8).

Із долученої стороною відповідача до відзиву на позов копії медичної документації судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.05.2021 року по 28.05.2021 року з діагнозом опероване ревматологічне відшарування сітківки, артифакія, артивітрія (ендотампонада силіконом) правого ока, з 31 січня 2021 року по 02.04.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом посттравматичне регматогенне відшарування сітківки, ускладнена катаракта правого ока; з 26.09.2020 року по 06.10.2020 року, 04.11.2020 року по 13.11.2020 року, з 26.09.2020 року по 06.10.2020 року, з 25.02.2021 року по 12.03.2021 року, 19.02.2022 року по 23.02.2022 року з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, абстинентний синдром. Розлад адаптації у вигляді короткотривалої тривожно-депресивної реакції (а.с.42-50).

Крім того, батькові відповідача із 12.08.2019 року по 20.08.2019 року встановлено діагноз: аденокарцинома простати, IV ст., ІІ клінічна група (в серпні 2019 р.).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум на:

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року в розмірі 2833 гривень.

За змістом положеньи ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що відповідач за своїм станом здоров`я неспроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно визначеному судом розмірі з об`єктивних причин, а саме не надано доказів щодо витрат на його лікування, щодо неможливості працевлаштування чи обмеження у пошуку роботи чи виконанні певних видів робіт, враховуючи стан здоров`я, щодо звернення до відповідного державного органу з метою пошуку роботи.

Крім того, відповідач не є особою з інвалідністю і не має обмеження у виконанні окремої роботи.

Докази про перебування інших осіб на його утриманні, а також понесення ним витрат на утримання батька в матеріалах справи відсутні. Таскож не представлено доказів, що батько відповідача не має самостійного доходу у вигляді пенсії на рівні, не нижчому прожиткового мінімуму, відповідачу не встановлений обов`язок судовим рішенням по його утриманню, тому на розмір аліментів, які стягуються з відповідача, ця обставина не впливає.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, а інші 50% прожиткового мінімуму має надавати сама позивачка не примаються судом до уваги.

Так, безумовно, виходячи із рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вони в однаковій мірі несуть тягар утримання дитини. Законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо.

У ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матерального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, колегія суддів з урахуванням встановлених обставин по справі, вартості товарів та послуг на день вирішення спору, висновків про матеріальне становище відповідача та дитини, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, погоджується з висновком суду першої інстанції про достатність аліментів на дитину за рахунок відповідача в розмірі 2700 грн, оскільки в цілому з урахуванням такого розміру аліментів з відповідача для дитини забезпечуватиметься щомісячний дохід в розмірі, наближеному до прожиткового мінімуму на дитину і такий розмір аліментів не може бути надто обтяжливим для відповідача.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно з`ясував обставини справи, а тому рішення суду слід залишити без зміни.

В той же час відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках,передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.