КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 378/618/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/159/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» про вилучення з чужого незаконного володіння і користування земельної ділянки та передачі її власникам, скасування запису в Державному реєстрі прав про реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки, та стягнення коштів,

за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Гуртовенко Р.В.,-

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із названим позовом.

З урахуванням уточнень, позивачі просили: вилучити з чужого незаконного володіння та користування відповідача земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, яка розташована: Київська область Ставищенський район Кривецька сільська рада та передати її власникам (позивачам); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права запис про інше речове право № 25922379 від 25.04.2018 року, а саме, право оренди земельної ділянки, що зроблений на підставі договору оренди землі № 77 від 13.10.2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 41 223 грн; відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором Шпирою О.Л. зроблено запис про реєстрацію іншого речового права запис (№ 25922379 від 25.04.2018р.), а саме: право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 77 від 13.10.2017 року, орендодавець ОСОБА_5 , орендар ПСП «Кривець», земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, яка розташована: Київська область, Ставищенський район, Кривецька сільська рада, строк дії 10 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спірну земельну ділянку успадкували спадкоємці ОСОБА_5 , а саме: син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 .

Позивачі зазначають, що договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_5 не підписував, умови договору не погоджував, а тому жодних прав та обов`язків між ОСОБА_5 та приватним сільськогосподарським підприємством «Кривець» не виникло.

Враховуючи положення Закону України «Про оренду землі» та положення статті 391 ЦК України позивачі просили вилучити з чужого незаконного володіння та користування відповідача земельну ділянку і передати її власникам, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, позивачі просили на підставі ст. 1212 ЦК України повернути суму коштів (орендної плати).

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2022 року позов задоволено частково.

Вилучено з чужого незаконного володіння та користування приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, в адміністративних межах колишньої Кривецької сільської ради, та передати її власникам: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права запис про інше речове право № 25922379 від 25.04.2018 року, а саме право оренди земельної ділянки, що зроблений на підставі Договору оренди землі № 77 від 13.10.2017 року.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 8 580 гривень 50 копійок.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на користь ОСОБА_1 витрати на залучення нею спеціаліста в сумі 1 500 гривень.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень.

Стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , судовий збір в розмірі 908 гривень.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі приватне сільськогосподарське підприємство «Кривець», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині вилучення з незаконного володіння та користування земельної ділянки та передачі її власникам, а також в частині стягнення витрат на правничу допомогу, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга безпідставна, а рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог про вилучення з чужого незаконного володіння та користування приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» земельної ділянки, повернення її власникам, та стягнення витрат на правничу допомогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_5 не підписував та, відповідно, з істотними умовами договору не погоджувався, а тому вимоги вилучити з чужого незаконного володіння та користування відповідну земельну ділянку, передачу її власникам, та скасування запису права оренди є обґрунтованим та ефективним способом захисту права.

Стягуючи витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн суд першої інстанції виходив із критеріїв співмірності, обґрунтованості, реальності, розумності та справедливості.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 1825 від 16 грудня 2020 року, № 1821 від 16 грудня 2020 року, № 862 від 04 липня 2020 року, що посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимка О. М., земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, успадкували спадкоємці померлого ОСОБА_5 , а саме: син ОСОБА_3 в розмірі 3/10 частки земельної ділянки, дочка ОСОБА_4 в розмірі 3/10 частки земельної ділянки, мати ОСОБА_1 в розмірі 2/5 частки земельної ділянки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25 квітня 2018 року проведено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) номер запису: 25922379, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, яка розташована: Київська область, Ставищенський район, Кривецька сільська рада.

Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року.

Строк дії: 10 років.

Орендар: приватне сільськогосподарське підприємство «Кривець».

Орендодавець: ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи поданий позов, позивачі зазначили, що договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року ОСОБА_5 не підписував, умови договору не погоджував. Зазначене підтверджується довідкою №72141 від 07 квітня 2021 року спеціалістом Судової незалежної експертизи України Афонін Д.С. Отже договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року є таким, що не вчинений (не укладений), відтак позивачі звертаються до суду із негаторним позовом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи містять договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року, згідно якого орендодавець ОСОБА_5 надає, а орендар приватне сільськогосподарське підприємство «Кривець» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт оренди: земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0004, площею 2,93 га, яка розташована за адресою: Київська область, Ставищенський район, Кривецька сільська рада.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Висновком експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 08 квітня 2022 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_5 , що містяться в рядках «(підпис)» графи «Орендодавець» на п`ятих аркушах двох примірників договорів оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року, виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_5 , що міститься в рядку «(підпис)» графи «Передав» в акті приймання-передачі земельної ділянки від 13 жовтня 2017 року (додаток до договору оренди № 77 від 13 жовтня 2017 року), виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ч. 1 ст. 110 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції про те, що договір оренди землі від 13 жовтня 2017 року є неукладеним, оскільки ОСОБА_5 договір не підписував, що підтверджується висновком експертів.

Зазначений висновок є належним, допустимим, переконливим, який був проведений під час слухання справи в суді, а експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами доведено факт не підписання ОСОБА_5 договору оренди землі, а отже і незаконність реєстрації права оренди на підставі неукладеного договору.

У даному випадку ефективним способом захисту прав позивачів як власників земельної ділянки, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про вилучення земельної ділянки та повернення її власникам.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Підставою реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки) був договір оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Зокрема такий висновок зроблено Верховним судом у постанові від 16 листопада 2022 року (справа № 144/1346/21).

Доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація 25 квітня 2018 року права оренди спірної земельної ділянки на підставі неукладеного договору не припинила дію договору оренди землі № 413 від 14 грудня 2010 року, колегія суддів не приймає, оскільки реєстрація права оренди відбулась на підставі договору оренди землі № 77 від 13 жовтня 2017 року, який є неукладеним, що встановлено судом та підтверджується матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необґрунтовано не дослідив договір оренди № 413 від 14 грудня 2010 року, колегія суддів відхиляє, оскільки в рішенні судом належним чином мотивовано підстави не прийняття до уваги зазначеного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем спростовано факт укладення ним договору оренди земельної ділянки № 77 від 13 жовтня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правничу допомогу, є безпідставними та недоведеними, оскільки судом першої інстанції мотивовано визначений розмір витрат, та взято до уваги наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх розміру.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 липня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Кривець» залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко