ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/8220/22
Провадження № 2/201/972/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін щодо предмету спору, процесуальні питання:

26.10.2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання їх спільних малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому просила стягнути з Відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 25 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову, і до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В подальшому подала заяву про збільшення позовних вимог, збільшивши розмір стягнення аліментів до 32 179 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачка посилалася на те, що діти від народження проживають разом з нею. Вказувала що батько дітей з лютого 2022 року припинив надання допомоги на їх утримання і від того моменту діти перебувають на її утриманні.

Зазначала, що з 04.03.2022 року через військове вторгнення російської федерації в Україну, Позивачка разом з дітьми тимчасово перебуває за кордономдля забезпечення безпеки дітей, зокрема на момент звернення до суду - у сполучному королівстві Великобританії.

Вказувала, що Відповідач також не бере участі у додаткових витратах на дітей. Позивачка утримує усіх трьох дітей самостійно за рахунок держаної допомоги біженцям від уряду Великобританії, де витрати на забезпечення належного рівня життя значно вище у порівнянні з Україною. Угоди про добровільну сплату аліментів між Позивачкою та Відповідачем немає.

Стверджувала, що батько дітей перебуває також у Великобританії, також отримує допомогу від уряду Великобританії, при цьому має ще й дуже високі доходи з України у розмірі понад 400 000 грн. щомісячно. Відповідач веде дуже розкішний, марнотратний та розгульний спосіб життя, який полягає у витратах на поїздки до інших курортних країн з відвідуванням різних елітних розважальних закладів, ресторанів тощо.

Позивачка стверджувала, що заявлений розмір аліментів не порушуватиме права батька, задовільнить потреби дітей та не порушуватиме вимог законодавства.

Представник Відповідача заперечував проти позову, подала до суду відзив, у якому просила повністю відмовити у його задоволенні. Посилається на те, що діти проживають разом з Відповідачем у Шотландії, Сполученого королівства Великобританії та знаходяться на повному матеріальному забезпеченні уряду ОСОБА_8 . Вважає, що метою звернення Позивачки до суду є власне збагачення, а не інтереси спільних дітей. Окрім цього, стверджувала, що спільні діти проживають разом з Відповідачем, а не з Позивачкою і що він не припиняв їх утримання. Крім цього, вказала на існування у Відповідача ще чотирьох малолітніх дітей від іншого шлюбу, який він також утримує, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Також зазначила, що на утримані Відповідача перебувають його батьки та інші непрацездатні родичі. Крім того, вказувала, що Відповідачем його спільним з Позивачем дітям у 2016 році подаровано по 1/9 частки житлового будинку у АДРЕСА_1 .

Сторони скористались правом подання відповіді на відзив та заперечень, підтримуючи правову позицію, викладену в позові та відзиві на позов.

Фактичні обставини, встановлені судом та їх аналіз:

Позивач з Відповідачем мають трьох спільних малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та сторонами.

Наразі діти разом з Позивачкою тимчасово перебувають у м. Інвернесс, Великобританія та проживають у готелі «Меркюр Інвернесс», що не заперечувалось представником Відповідача в судовому засіданні. Крім того, даний факт підтверджується витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» від 02.10.22 року, наданим Державною прикордонною службою України, листом з Готелю «Меркюр Інвернесс» про підтвердження проживання ОСОБА_3 разом з її дітьми у даному готелі з 13 липня 2022 року в кімнаті 407, листом із середньої школи м. Інвернесс, що підтверджує факт навчання ОСОБА_7 в цій школі та його проживання разом з матір`ю ОСОБА_3 , листом з Центральної початкової школи, що підтверджує факт навчання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в цій школі та проживання їх з матір`ю ОСОБА_3 , листом про підтвердження доступу ОСОБА_3 та її дітей до медичних послуг у Медичній практиці Бьорнфілд, довідкою Юніверсал Кредит про державну допомогу, що надається ОСОБА_3 на трьох її дітей з нотаріально посвідченим перекладом.

Згідно листа Готелю «Меркюр Інвернесс» від 23.11.2022 року батько дітей мешкає також в цьому готелі, але в іншому номері № НОМЕР_1 на іншому поверсі.

Мотивована оцінка аргументів, наведених сторонами щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

З наданих доказів суд робить висновок, що діти проживають з матір`ю, а їх батько проживає окремо від них. Також ці докази повністю спростовують доводи Відповідача про проживання з ним спільних з Позивачем дітей. Отже, враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю і тимчасово перебувають з нею у Великобританії, суд дійшов висновку, що вона має право на отримання аліментів на їх утримання від Відповідача.

Стосовно доходів Відповідача, його представник надала довідки про його працевлаштування: згідно довідки від 14.11.22 року Відповідач має посаду директора в ТОВ «Єліксирдієтері» та отримує дохід у розмірі 5232, 50 грн. щомісячно, також згідно довідки від 14.11.2022 року Відповідач займає посаду директора в ТОВ «Керуюча компанія елексир» та отримує дохід у розмірі 5808,07 грн щомісячно а згідно довідки від 14.11.2022 року Відповідач займає посаду директора в ТОВ «Осіріс-2005» та отримує дохід 5598,77 грн.

Однак суд критично відноситься до документів про працевлаштування Відповідача в зазначених підприємствах, як до доказу єдиного джерела його доходу, оскільки відповідно до інформації від АТ КБ «Приватбанк», згідно банківських виписок по рахунках Відповідача за період з 01.09.2021 року п 01.09.2022 року сума надходжень на його рахунки становить 5 406 094,99 грн., 3330 доларів США, рух по депозитних рахунках Відповідача за вказаний період становить 139 500 євро та 118 215 доларів США.

З аналізу видів доходів Відповідача по вищевказаних сумах не вбачається таких його видів, з яких відповідно до Постанови КМУ 146 від 26.02.1993 року, не можна стягнути аліменти. Отже суд вважає за можливим врахувати надходження на банківські картки Відповідача як його дохід, з якого має бути визначений розмір аліментів.

Суд відхиляє заперечення Відповідача про те, що розмір заявлених аліментів виходить за межі його фінансових можливостей, оскільки аналізуючи все вищенаведене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність високого рівня його життя. Про це, зокрема, свідчать його систематичні витрати на відвідування різних країн та проживання там у готелях такого рівня як «Hilton Hotels & Resorts», майже щоденне відвідування барів та ресторанів, користування послугами таксі тощо. Витрати на такий спосіб життя суттєво перевищує його доходи, про які йдеться у вищезгаданих довідках щодо його працевлаштування.

При цьому суд не бере до уваги твердження представника Відповідача про добровільне фінансування потреб дітей, так як доказів цього суду не надано.

Не може суд взяти до уваги й договір від 17.11.2016 року про дарування дітям по 1/9 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , як належний та допустимий доказ по справі, оскільки він не містить підпису однієї із сторін договору, а доказ реєстрації такого правочину в Реєстрі нерухомого майна, Відповідачем до матеріалів справи не долучався. До того ж, вартість подарованих часток майна, враховуючи їх незначність, - є несуттєвою, а доказів дотримання Відповідачем вимог ст.190 СК України, в силу приписів якої він міг би бути звільненим від обов`язків по сплаті аліментів на дітей, - суду не надано.

Також суд не бере до уваги й твердження Відповідача про несення ним витрат на утримання його непрацездатних батьків, оскільки родинні стосунки між ним та ОСОБА_13 , 1950 р.н. і ОСОБА_14 , 1948 р.н., копії особистих документів яких долучено до матеріалів справи, належними та допустимими доказам не підтверджено. В матеріалах справи відсутні докази утримання цих осіб, як і його інших чотирьох дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Разом з тим, представником Позивачки надано обґрунтований розрахунок витрат на утримання кожної її дитини щомісяця, що становить 28 177 грн, з яких на місяць 500 грн. витрачається на засоби особи гігієни дитини, 10 000 грн. - продукти харчування, 5000 грн.- одяг і взуття, 1500 грн на розваги, 6500 грн. - допомога няні, 300 грн. на шкільне приладдя, 1500 грн. - іграшки, спортивний інвентар, 2877 грн. - комунальні витрати в середньому розмірі, що підтверджується наступними доказами: витяг з виписки АТ «Приватбанк» по рахунку Позивачки за період 01.11.21 року по 31.12.21 року, витяг з виписки АТ «Приватбанк» по рахунку Позивачки за період 01.02.22 року по 28.02.22 року, рахунок № НОМЕР_2 від 05.10.21 року на суму 9683,59 грн. зі сплати комунальних послуг, рахунок № 1250 від 04.11.21 року на суму 15692,10 грн. зі сплати комунальних послуг, рахунок № 1359 від 06.12.21 року на суму 9147,50 грн. зі сплати комунальних послуг.

Відповідно до пояснень щодо майнового становища Позивачки, то, перебуваючи у Великобританії, на утримання дітей вона отримує один єдиний дохід допомогу від Уряду Королівства у розмірі 1067 фунтів. Дана сума є недостатньою для покриття витрат на утримання трьох дітей з огляду на те, що в місяць Позивачка намагається забезпечити дітям на 1067 фунтів: продукти харчування - 500 фунтів, одяг - 400 фунтів, взуття - 100 фунтів, ліки та вітаміни для дітей - 100 фунтів. На утриманні Позивачки перебуває також її повнолітній син ОСОБА_15 , навчання якого за кордоном забезпечується нею, а також її непрацездатний батько - ОСОБА_16 , який потребує коштовного лікування. На підтвердження даних обставин Позивачкою подано свідоцтво про народження ОСОБА_15 , що підтверджує його родинні стосунки з Позивачкою, копію відповіді КНУ ім. Т. Шевченка від 21.12.2022 року на адвокатський запит від 15.12.22р., копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію паспорту ОСОБА_16 , копію виписного епікризу від 13.02.21 року та копію результатів комп`ютерної томографії від 05.03.2021 року, що належать ОСОБА_16 .

При цьому, як вже згадано вище, згідно витребуваної судом інформації про розмір надходжень грошових коштів на рахунки Відповідача, їх сукупний розмір лише за період з 01.02.2021 року по 01.09.2022 року становить 5 406 094,99 грн. - це тільки у гривнях, та тільки по одній банківській картці. Відтак, щомісячний його дохід в середньому становить щонайменше 450 507,9 грн., з якого 50 % складає 225 253 грн. Навіть у разі поділу цієї суми на сімох дітей, яких має Відповідач, то на одну дитину припаде по 32 179 грн., які просить стягнути Позивач.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог Позивачки до Відповідача стосовно стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини умов відповідно до законів України.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даної справи, суд виходить із матеріального становища кожної із сторін спору, того факту, що спільні діти сторін проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

Визначаючись із розміром аліментів, які мають бути стягнуті з Відповідача, суд враховує, що відповідно до ст. 184 СК України, у разі звернення за стягненням аліментів у твердій грошовій сумі, їх граничний максимальний розмір не встановлений, проте підлягає індексації відповідно до закону. Водночас, відповідно до ч.4 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За таких умов, враховуючи приписи ч.1 ст.10 СК України, відповідно до якої, у разі, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону), суд вважає за можливе з урахуванням принципу розумності та справедливості, застосувати аналогію закону.

Отже враховуючи, викладене суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення із Відповідача на користь Позивачки аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 (десять) прожиткових мінімумів щомісячно на кожну дитину відповідно їх віку.

Станом на момент звернення до суду з цим позовом, вік дітей, на яких Позивачка просить стягнути аліменти, відноситься до категорії від 6 до 18 років, розмір прожиткового мінімуму для дитини такого віку складав 2618 грн. на одну дитину, а з 01.01.2023 року він був збільшений до 2833 грн.

За таких умов, з ОСОБА_4 належить стягувати аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 (десять) прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідно їх віку, а саме: по 26 180 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 27.10.2022 року по 31.12.2022 року, та з 01.01.2023 року до досягнення дітьми повноліття - по 28 330 грн. на кожну дитину щомісячно, що в подальшому підлягає індексації відповідно до Закону.

Доходячи до такого висновку, суд вважає, що розмір аліментів, визначений судом не порушуватиме права Відповідача, відповідатиме інтересам дітей і вимогам законодавства, та звертає увагу на те, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 79, 80, 141, 169, 180, 181, 182, 184, ст.ст. 2, 3, 5, 10-13, 81, 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 (десять) прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідно їх віку, а саме: по 26180 грн. (двадцять шість тисяч сто вісімдесят гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 27 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, та з 01 січня 2023 року до досягнення дітьми повноліття - по 28330 грн. (двадцять вісім тисяч триста тридцять гривень) на кожну дитину щомісячно, що в подальшому підлягає індексації відповідно до Закону.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев