Провадження №2/389/233/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 січня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Івановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування про відібрання дитини, без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Перемот О.Г. звернулась до суду з даною позовною заявою в якій позивач просить відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківських прав, та передати дитину позивачу.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є рідною бабою по материнській лінії дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла донька позивача - ОСОБА_4 .. На день смерті останньої, крім ОСОБА_3 , в сім`ї зростала ще одна малолітня дитина - ОСОБА_6 , 2017 року народження. Спочатку обоє дітей проживали із своїм батьком, відповідачем по справі - ОСОБА_7 , проте, через деякий час, від ОСОБА_3 почали надходити скарги на психологічне та фізичне насильство з боку батька. В зв`язку з чим, з 14 січня 2020 року дівчинка перейшла постійно проживати до позивача та перебуває на повному її утриманні. Після отримання базової середньої освіти онука вступила на навчання до Кременчуцького професійного ліцею ім. А.С.Макаренка. На даний час позивачу необхідно оплачувати дорогу до навчального закладу, гуртожиток, придбати предмети для навчання та розвитку, купувати їжу та одяг. Батько ОСОБА_3 , не пускає її у квартиру в якій вона зареєстрована і має право на частку у праві власності в порядку спадкування після смерті матері. Крім того, батько з дитиною взагалі не спілкується, вихованням та розвитком не займається, внутрішнім світом дитини не цікавиться, жодним чином не утримує її не усвідомлюючи свого обов`язку забезпечувати доньку, навіть допомоги по втраті годувальника, яку як опікун він отримує від держави, в повному обсязі він не надає. Будучи єдиним законним представником своєї доньки ОСОБА_2 , не тільки жодним чином не представляє її інтересів, а навіть не піклується про неї. Виїхавши з початком війни за кордон, на підставі свідоцтва про смерть матері ОСОБА_3 з іншою дитиною він не згадав про існування в нього доньки і фактично залишив її у небезпеці. Міри вжиті службою з захисту прав дітей у листопада 2021 року наслідків не дали.

Всі ці події та обставини негативно впливають на емоційний стан дитини: чітко помітно, що її травмує ця ситуація, присутнє почуття тривожності та недовіри до батька, втрачено психоемоційний зв`язок між ними. Відповідач, реально маючи можливість змінити своє ставлення до виховання доньки, не усвідомлює всіх наслідків своєї поведінки для неї , не створює сприятливих умов для зростання дитини, не виявляє інтересу щодо внутрішнього світу ОСОБА_3 , не бажає влаштовувати життя заради гармонійного розвитку доньки в атмосфері любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, таким чином ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виховання доньки.

Вказані обставини дають підстави зробити висновок про те, що маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітньої дитини, ухиляється від їх фактичного виконання, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивач та її представник - адвокат Перемот О.Г. в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, а розгляд справи проводити без їх участі. Позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На запит суду, з головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація про те, що 21 березня 2022 року, ОСОБА_7 перетнув державний кордон України на пункті пропуску Краківець, напрям - виїзд.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Знам`янка народилась ОСОБА_3 , її батьками значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8;9). Зареєстрована ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.10).

Позивач - ОСОБА_1 є рідною бабою по материнській лінії ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України позивача, свідоцтва про народження ОСОБА_8 (заповненого російською мовою) та зворотньою стороною копії паспорта громадянина України відповідача, де зазначено, що останній зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (а.с.5;7; зворотня сторона а.с.11).

Відповідно довідки №98 ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 та до складу її сім`ї входить онука- ОСОБА_3 , яка проживає за вищевказаною адресою з 14 січня 2020 року і знаходиться на забезпеченні ОСОБА_1 (а.с.13).

Характеристика складена головою правління ОСББ «Перспективне» свідчить про те, що з 14 січня 2020 року неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із своєю бабою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 сусіди бачать охайно одягненою та доглянутою, вона має всі необхідні для розвитку і навчання речі, їй облаштований окремий куточок в квартирі. Дівчина розвинуто як емоційно так і розумово, привітна до оточуючих, не конфліктна. Розвитком та вихованням дитини займається бабуся. Причиною за якою дівчинка перейшла жити до ОСОБА_1 стало психологічне та фізичне насильство з боку батька. При цьому біологічний батько - ОСОБА_7 участі у розвитку та вихованні доньки не приймає, з дитиною не спілкується, не утримує її, допомогу по втраті годувальника дитині надає не регулярно, підготовкою дівчинки до дорослого життя не займається. В поведінці ОСОБА_3 явно видно прояв любові та прихильності до бабусі (а.с.14).

З довідки №224 від 02 вересня 2021 року та характеристик виданих за місцем навчання вбачається що, ОСОБА_3 навчається з 01 вересня 2021 року в Кременчуцькому професійному ліцеї ім. А.С.Макаренка на денному відділенні по професії перукар (перукар-моделбєр), манікюрник. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована дитина, має достатній загальний розвиток, чітко усвідомлює та виконує правила проживання в гуртожитку, адекватно реагує на зауваження. Завжди охайна, любить порядок. Вихованням ОСОБА_3 займається бабуся, яка забезпечує її всім необхідним для навчання та проживання в гуртожитку. Бабуся постійно підтримує зв`язок з вихователями гуртожитку в телефонному режимі. Батько ОСОБА_3 жодного разу не телефонував, не цікавився поведінкою, навчанням та потребами своєї дитини (а.с.18).

Згідно з висновком про доцільність відібрання неповнолітньої, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківський прав, зробленого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області як органом опіки та піклування, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 від батька ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківських прав (а.с.21).

В своїй письмовій заяві неповнолітня ОСОБА_3 просила задовольнити позовну заяву, викладені в позовній заяві обставини підтвердила в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2, ч.1 ст.164 СК України.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає:

Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Стаття 12 Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8.

У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я.

Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 , яка виявила бажання проживати разом із бабусею та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відібрання останньої від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав, оскільки останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком та навчанням. Така міра на думку суду буде відповідати найкращим інтересам дитини.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 10-13, 19, 76-78, 81, 82, 141, 198, 200, 206, 263-265, 354,430 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування про відібрання дитини, без позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення його батьківських прав.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що у разі, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню ним дитини, суд за його заявою може постановити рішення про повернення йому дочки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстровна за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНКОПП: НОМЕР_5 .

Третя особа - виконавчий комітет Знам`янської міської ради, місце знаходження: вул. М.Грушевського, 19, м.Знам`янка, Кіровоградська область, .

Суддя Г.В. Берднікова