У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі секретаря судового засідання - Проценко В.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2023 року представник позивача - адвокат Пилипенко Р.Б., в інтересах позивача ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд:

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 150 000 грн 00 коп.;

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн 00 коп. та інші судові витрати, пов`язані із судовим розглядом цивільної справи;

- стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд даної цивільної справи.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 24 січня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 24 лютого 2023 року за наявними у ній матеріалами; у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. про проведення розгляду даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін, зазначеному у прохальній частині позовної заяви, відмовлено; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний термін з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачу - триденний термін з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів /а.с. 35-38/.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

Копію позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду від 24 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Новік В.І. отримав особисто в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області 27 січня 2023 року, про що в матеріалах цивільної справи наявна відповідна розписка /а.с. 41/.

07 лютого 2023 року, у межах строку, встановленого судом, представником відповідача - адвокатом Новіком В.І., в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, разом з доказами направлення його копії позивачу, у якому він просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю /а.с. 44-49/.

20 лютого 2023 року, поза межами строку, встановленого судом, представником позивача - адвокатом Пилипенком Р.Б., в інтересах позивача - ОСОБА_1 , подано до канцелярії суду відповідь на відзив, разом з доказами направлення її копії відповідачу. У вказаній заяві по суті справи представник позивача не погодився з доводами представника відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву. Разом з тим, просив суд залучити до участі у даній справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» та проводити розгляд даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін /а.с. 51-62/.

Окрім того, того ж дня - 20 лютого 2023 року, від представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. до канцелярії суду надійшли наступні заяви та клопотання:

1) заява про уточнення позовних вимог у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди /а.с. 63-67/;

2) клопотання про залучення співвідповідача у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди та покладення на страхову компанію солідарного обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням /а.с. 68-71/;

3) клопотання про призначення судово-психологічної експертизи в цивільній справі /а.с. 72-75/.

Вирішуючи питання про можливість прийняття до розгляду відповіді на відзив відповідача ОСОБА_2 проти позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ознайомившись із змістом вказаного документу, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 24 січня 2023 року визначено позивачу триденний термін з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив /а.с. 35-38/.

Копію даної ухвали суду було надіслано представнику позивача - адвокату Пилипенку Р.Б. на електронну адресу, вказану у позовній заяві, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить довідка про доставку електронного листа 26 січня 2023 року о 15 годині 23 хвилини /а.с. 40/.

З роздруківки онлайн-трекінгу поштового відправлення № 552 з офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що відзив на позовну заяву вручено позивачу особисто 11 лютого 2023 року, при цьому відповідь на відзив представником позивача подано до канцелярії суду лише 20 лютого 2023 року /а.с. 50/.

За змістом статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 179 ЦПК України відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідь на відзив представником позивача - адвокатом Пилипенком Р.Б. подано після закінчення процесуального строку, визначеного судом для її подання.

Між тим, за змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, заяви про продовження процесуальних строків представником позивача - адвокатом Пилипенком Р.Б. подано не було.

У той же час дотримання процесуальної форми, тобто вчинення процесуальних дій у порядку і в суворій послідовності, встановленій нормами ЦПК України, є неодмінною умовою законності судового рішення.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зауважує, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом заяв по суті справи з порушенням встановленого строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - на сторону позивача).

У постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Зважаючи на те, що сторона позивача завчасно отримала копію відзиву на позовну заяву; була обізнана зі своїми процесуальними правами та строками їх реалізації; беручи до уваги той факт, що представником позивача - адвокатом Пилипенком Р.Б. не доведено наявність об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне вчинення відповідної процесуальної дії, строк на вчинення якої закінчився 14 лютого 2023 року, при цьому ним не подано клопотання про продовження процесуальних строків; суд вважає необхідним відповідь на відзив залишити без розгляду.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін, викладеного у прохальній частині відповіді на відзив, суд зазначає наступне:

Дане клопотання обґрунтоване тим, що справа має «життєво» важливе значення для позивача, так як стосується питань, пов`язаних із стягненням значної для неї за розміром грошової суми. Окрім того, представник позивача вказує, що позивач має намір звернутися до суду із письмовим клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для визначення конкретного розміру відшкодування моральної шкоди. Відтак, на думку представника позивача, дана цивільна справа, з огляду на значний обсяг доказів, необхідність призначення експертизи та її значення для сторін повинна розглядатися в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, зокрема для надання пояснень у судовому засіданні, у зв`язку з чим, на його переконання, необхідно здійснити перехід із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до загального провадження.

За змістом частин другої та четвертої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Дана норма кореспондується з положеннями частини першої статті 274 ЦПК України, відповідно до якої у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Отже, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, що передбачені частиною четвертою статті 19 та частиною першою статті 274 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом частини третьої статті 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що відповідно до норм чинного ЦПК України дана справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження, а тому згідно з частиною сьомою статті 277 ЦПК України частини друга - шоста цієї статті до неї не застосовуються.

Додатково суд вважає необхідним роз`яснити, що за змістом частини шостої статті 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Виходячи з положень частини першої статті 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, що, в свою чергу, не позбавляє сторін протягом встановленого строку подавати заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань та необхідні докази.

За вказаних обставин підстав для заслуховування особистих пояснень сторін у судовому засіданні суд не вбачає.

Клопотань, розгляд яких не можливий без участі сторін, до суду не надходило.

Отже, враховуючи вказані норми ЦПК України, зважаючи на ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, відсутність обмежень, встановлених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, беручи до уваги, що відповідно до норм чинного ЦПК України дана справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження і не вимагає проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку, що справу доцільно розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження є необґрунтованим, безпідставним і не підлягає до задоволення.

Окремо слід зазначити, що ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 24 січня 2023 року, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. про проведення розгляду даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін, зазначеному у прохальній частині позовної заяви, було відмовлено.

Вивчивши заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 49 ЦПК України визначає процесуальні права та обов`язки сторін, які є рівними. При цьому вона не передбачає право позивача на звернення до суду із уточненою позовною заявою.

Водночас, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Зміна предмету цивільного позову можлива у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Зміна підстави цивільного позову можлива шляхом:

1) заміни одних фактичних чи правових підстав позову іншими;

2) доповнення фактичних чи правових підстав новими;

3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Даний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19.

Суд зауважує, що первісною вимогою позивача було стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 150 000 грн 00 коп.

Новою ж вимогою позивача є стягнення із співвідповідачів ОСОБА_2 та з АТ «СГ «ТАС» солідарно на користь позивача ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, грошової суми у розмірі 150 000 грн 00 коп.

Таким чином, позивач пред`являє позовні вимоги до нового відповідача, обґрунтовуючи їх новими підставами, а саме тим, що на момент дорожньо-транспортної ОСОБА_2 керував забезпеченим транспортним засобом і АТ «СГ «ТАС» до цього часу безпідставно не виплатило на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, що поглиблює моральні страждання останньої.

При цьому, стягнення із страхової компанії страхового відшкодування не було предметом первісно заявленого позову.

Отже, змінились і обставини, на яких ґрунтувались вимоги позивача (підстави позову).

Суд наголошує, що позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. У постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Відтак, суд констатує, що представником позивача подана заява, яка не передбачена жодною нормою чинного ЦПК України, і яка фактично є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову, оскільки нові позовні вимоги, пред`явлені до страхової компанії, жодним чином не пов`язані, ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції, відтак, її слід розцінювати як подання окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що не відповідає приписам процесуального закону.

Не може суд не зазначити і про те, що представником позивача пропущено визначений частиною 3 статті 49 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про зміну предмету або підстави позову, і клопотань про його поновлення не заявлено.

Таким чином, заява про уточнення позовних вимог у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, а тому не може бути прийнята до розгляду судом, однак приєднується до матеріалів справи.

При цьому позов підлягає вирішенню за первісно заявленою вимогою.

Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов`язку страховика, страхувальника і завдавача шкоди щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП здоров`ю та/або майну потерпілого.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 569/96/17 та від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/1541/15-ц.

За наслідками розгляду клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. про залучення співвідповідача у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди та покладення на страхову компанію солідарного обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає необхідним зазначити, що з огляду на те, що у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди, поданої представником позивача - адвокатом Пилипенком Р.Б., судом відмовлено з наведених вище підстав, та констатовано, що позов підлягає вирішенню за первісно заявленою вимогою, якою є стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 150 000 грн 00 коп., підстави для залучення до участі у справі страхової компанії відсутні.

Вирішуючи клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. про призначення судово-психологічної експертизи в цивільній справі, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої - третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Статтею 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відтак, обов`язкові підстави для призначення судом експертизи у даній справі відсутні.

Разом з тим, статтею 106 ЦПК України передбачено право учасника справи самому замовити експертизу і подати суду висновок експерта, виконаний на замовлення учасника справи. При цьому експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

У пунктах 1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30 травня 1997 року звернута увага судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

З аналізу викладеного вбачається, що призначення судової експертизи можливе лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

При цьому, слід зауважити, що висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів і не має заздалегідь установленої сили.

Отже, призначаючи експертизу у справі, суду необхідно виходити з того, що висновок експертизи має бути спроможним надати інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументом у процесі встановлення об`єктивної істини і не може бути замінений іншими засобами доказування.

Суд констатує, що у поданому клопотанні про призначення експертизи не наведені обставини, що мають значення для справи, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, та без яких встановити відповідні обставини неможливо, адже поняття моральної шкоди є оціночним, і законодавець наділив саме суд правом визначати розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому, в силу вимог ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

У постанові від 09 вересня 2020 року в справі № 372/4412/15-ц Верховний Суд зазначив, що призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 103 ЦПК України, необхідних для призначення судово-психологічної експертизи, а тому вважає необхідним відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 49, 102-106, 126, 174,179, 258-260, 274, 277, 279 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 проти позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, подану до суду представником позивача - адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем 20 лютого 2023 року, - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про проведення розгляду даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін, що зазначене у прохальній частині відповіді на відзив, - відмовити.

У прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди, поданої представником позивача - адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем, - відмовити.

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про залучення співвідповідача у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди та покладення на страхову компанію солідарного обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - відмовити.

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про призначення судово-психологічної експертизи в цивільній справі - відмовити.

Копії ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ck.ck.court.gov.ua.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко