Провадження № 22-ц/802/154/23 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козака Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення коштів та завданих збитків за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом покликаючись на такі обставини.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2010 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість по кредиту та процентами за кредитним договором у розмірі 894 617,05 грн.

У ході примусового виконання заочного рішення суду державним виконавцем першого відділу ДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. були проведені прилюдні торги, за результатом яких було реалізовану належну позивачу квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2014 року вказане заочне рішення суду скасоване.

Посилаючись на те, що відпала правова підстава для відчуження з прилюдних торгів квартири, а також, що вона не може бути витребувана від нового власника на підставі приписів ст.388 ЦК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 202 250,00 грн., а також збитки у розмірі 648 274,00 грн., як різницю між вартістю квартири на день звернення до суду, яка становить 850524.00 грн., та коштів, які банк отримав від продажу квартири на прилюдних торгах.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що заочне рішення суду, на виконання якого проведено прилюдні торги, скасовано, це дає підстави для висновку, що правова підстава для одержання банком коштів від продажу квартири відпала. З посиланням на приписи частин 1,2 ст. 388 ч.1.2 ст.1212, ч.1.2 ст. 1213 ЦК України позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не грунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Вимоги позивача обгрунтовані посиланням на те, що заочне рішення Луцького міськрайонного суду, на підставі якого було проведено прилюдні торги з продажу належної позивачу квартири, а кошти перераховані банку , скасовано.

За таких умов процесуальною гарантією захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням, є поворот виконання рішення в порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України.

Водночас позивач залишає поза увагою ту обставину, що після скасування заочного рішення суду, остаточним рішенням у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , позов АТ «УкрСиббанк» було задоволено, а грошові кошти з ОСОБА_2 стягнуто, що виключає застосування передбаченого процесуальним законом належного способу захисту.

Крім того, особливістю набуття коштів АТ «УкрСиббанк» за наслідками примусового виконання рішення заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором є те, що ці кошти отримані за наслідками реалізації належної позивачу квартири на прилюдних торгах, проведених в ході примусового виконання рішення суду, які за наслідками розгляду неодноразових позовів ОСОБА_2 недійсними визнані не були.

Приписи статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не підлягають до застосування до правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі .

В позовній заяві ОСОБА_2 обґрунтувавши свої вимоги посиланням на вимоги статті 1212 ЦК України, в продовження обраної правової позиції про стягнення безпідставно набутих коштів, просила також стягнути на її користь збитки в розмірі 648274.00 грн, як різницю між вартістю на день звернення до суду проданої квартири та ціною її продажу на прилюдних торгах, на підставі частин 1, 2 статті 1213 ЦК України.

Тобто позивач обґрунтовувала вимоги про відшкодування збитків посиланням на набуття майна без достатньої правової підстави, про стягнення безпідставно набутих коштів та не пов`язувала своєї вимоги щодо відшкодування збитків винною особою на загальних підставах, у зв`язку з чим посилання суду на приписи статті 1166 ЦК України є помилковим.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові, проте помилився щодо мотивів такої відмови. Тому рішення суду першої інстанції в частині вимог щодо стягнення безпідставно набутих коштів належить змінити в мотивувальній частині, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статями 367, 368, 374, 376, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року в даній справі в частині вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року у даній справі в зазначеній частині позовних вимог в редакції постанови апеляційного суду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді