Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2023 Справа №607/8939/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Братасюка В.М.

за участі секретаря с/з Мокрій М.О.

позивачки - відповідачки ОСОБА_1 , її представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позивача - відповідача ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про визначення місця проживання та відібрання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача - ОСОБА_4 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про визначення місця проживання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю та відібрання дитини від батька ОСОБА_4 , з котрим зараз фактично проживає ОСОБА_8 , та повернути дитину матері ОСОБА_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 04.07.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 . Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_9 , також є син ОСОБА_10 . Їхня сім`я в проживала у АДРЕСА_1 , але після обстрілів м.Чорткова, вони вирішили поїхати до батьків чоловіка в с.Петриків. 20.06.2022року перебуваючи у батьків відбувся конфлікт з чоловіком, і вона почала збирати речі з дому для того аби поїхати з дітьми в АДРЕСА_1 ; помітивши це ОСОБА_4 почав її штовхати і шарпати, вона закрилася в кімнаті і викликала таксі. Зібравши речі дітей вона винесла їх до брами, куди приїхав водій таксі. Син ОСОБА_9 був у ОСОБА_4 на руках і він відмовився його віддавати, разом з своєю матір`ю забрали дитину шарпаючи і кричучи до позивачки, й утікаючи від насилля вона була змушена сховатись в таксі. Батько відповідача, ОСОБА_11 , намагався відкрити двері в таксі аби нанести їй удар, свідком чого став водій. Таким чином відповідач ОСОБА_4 самочинно, без її згоди змінив місце проживання десятимісячної дитини, позбавивши її материнського піклування. В стресі та паніці вона була змушена поїхати до своєї мами в Березовицю. В подальшому з працівниками поліції та Службою у справах дітей Великоберезовицької селещної ради вона намагалась повернути дитину чи хоча б побачити, однак її не пускали навіть на подвір`я будинку. Згодом їй стало відомо, що 20.06.2022 ОСОБА_4 о 18:00 звернувся до Тернопільської обласної дитячої лікарні зі скаргою на ушкодження ОСОБА_7 . Лікарем, за результатом оцінки скарги відповідача та огляду голови дитини було діагностовано черепно-мозкову травму. Зі слів ОСОБА_4 травма отримана від матері, однак від огляду і лікування ОСОБА_4 відмовився. Оглянувши дитину працівник Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області зафіксувала в акті наданому правоохоронним органам, що ушкоджень не виявлено. Звертає увагу, що це є наклепом - до сімейного лікаря він також не звертався. Також їй стало відомо, що внаслідок неналежного догляду за сином, ОСОБА_12 потрапив в лікарню із температурою і гострим респіраторним захворюванням, що підтверджуються листом від Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні.

Позивачка вважає, що незаконними діями відповідача, порушено її права, як матері, на виховання дитини, виконання материнських прав та обов`язків. Крім цього грубо порушено права дитини, оскільки внаслідок залишення сина за місцем проживання батьків відповідача, дитину позбавлено материнської любові та піклування. З цих підстав, позивачка переконана, що слід відібрати дитину від батька ОСОБА_4 , який фактично проживає з ним у своїх батьків в АДРЕСА_2 та повернути дитину матері ОСОБА_1 , визначивши місце проживання малолітнього сина ОСОБА_8 разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки через свій вік син потребує саме материнської любові, піклування та догляду. Також зазначає, що вона характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на диспансерному обліку та у лікаря нарколога, нею створені всі належні умови для проживання дитини у вказаній квартирі, тому для визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю буде відповідати повному і гармонійному його розвитку.

11.08.2022 відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти викладених у позові обставин та зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_4 .

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним по ОСОБА_1 справі було зареєстровано шлюб, у відповідачки вже був син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли вона завагітніла, він визнав батьківство щодо ОСОБА_10 , хоча не є його біологічним батьком, адже вважав, що у братів має бути одне прізвище. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_12 . Буквально через 2 тижні у них з відповідачкою почалися непорозуміння, вона не мала бажання опікуватися малим ОСОБА_8 та й з ОСОБА_10 теж, їй кудись було постійно необхідно іти по своїх справах в зв`язку із чим вона неодноразово викликала його з роботи щоб він посидів з дитиною бо в неї є особисті плани. Від початку шлюбу і до кінця 2021 року вони проживали за адресою АДРЕСА_3 . В кінці грудня переїхали жити до Відповідачки за адресою АДРЕСА_1 . 24 лютого 2022 року розпочалась війна і вони переїхали у більш безпечніше місце до його батьків у с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області. До 20 червня 2022 року вони проживали за адресою АДРЕСА_2 . З 20 червня 2022 року, ОСОБА_4 з сином, проживає за вищевказаною адресою разом із своїми батьками оскільки відповідачка після конфлікту забрала ОСОБА_10 та просто втекла. Звертає увагу суду, що конфлікт розпочала саме відповідачка, після того, як він повідомив, що хоче йти на роботу і займатися дітьми прийдеться їй, на що вона відреагувала вкрай негативно, почала його обзивати та шарпати за одяг, почала погрожувати що забере ОСОБА_8 і з ним буде сидіти її прабабця, після чого вона пішла в будинок і за якийсь час вийшла з нього вже із зібраними речами і продовжила його ображати нецензурними словами, підбігши до нього вона вдарила сина ОСОБА_8 , який в той час перебував у нього на руках, наслідком цього удару стало те, що у ОСОБА_8 діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Після цього, лише одного разу відповідачка приїхала разом із правоохоронними органами та представником Служби у справах дітей Великоберезовицької селишної ради, вела себе зухвало і знову намагалась вчинити конфлікт, ОСОБА_9 налякався та розплакався і ОСОБА_4 вимушений був його заспокоювати. Як він потім дізнався від своєї матері, представник Служби у справах дітей Великоберезовицької селишної ради радила Позивачці «зібрати хлопців та забрати дитину». Після цих слів його мати заборонила Позивачці заходити на подвір`я, оскільки хвилювалась щоб вона не нашкодила ОСОБА_8 . Зазначає, що він не перебуває на обліку ні у психіатра ні у нарколога. Має самостійний дохід. Є власником квартири загальною площею 55,3 кв.м житловою 30,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , протягом 10 місяців практично самостійно виховує сина ОСОБА_8 , проживає на даний час разом із батьками в с. Петриків тому що це є безпечніше, є укриття в якому можна перечекати повітряну тривогу. За вказаних обставин просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ним батьком ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1 , та її представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позові, відповіді на відзив, у задоволенні зустрічного позову просять відмовити.вважають, що є всі підстави для відібрання дитини від батька ОСОБА_4 , який фактично проживає з ним у своїх батьків в АДРЕСА_2 та повернення дитини матері ОСОБА_1 , визначивши місце проживання малолітнього сина ОСОБА_8 разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач - відповідач ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , задоволивши зустрічний позов з підстав у ньому зазначених та поясненнях викладених у відзиві. Зазначили, що категорично проти встановлення місця проживання ОСОБА_8 разом із матір`ю, оскільки вважають, що таке проживання не в інтересах дитини, це призведе до того, що дитиною буде опікуватись прабабця ОСОБА_1 .

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, надано висновок відповідно до якого орган опіки і піклування рекомендує означити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Руцька І.Б. підтримала первісний позов ОСОБА_1 , зазначивши, що справді мав місце факт недопускання батьком ОСОБА_13 матері ОСОБА_1 до дитини ОСОБА_8 , який є немовлям і потребує материнської турботи та догляду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

27 липня 2020 року ОСОБА_13 та ОСОБА_1 уклали шлюб, про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складено актовий запис № 770.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_9 , що стверджується свідоцтвом Серія НОМЕР_1 про народження дитини Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1997року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 ) належить 1/4частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 17.02.2021року виданої відділом реєстрації управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристики наданої ОСББ Новий Світ 91, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , бегдоганно вічлива , відповідальна, неконфліктна, скарг на неї не надходило.

Відповідно до довідки №2238/1 від 12.07.2022 року КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на обліку не перебуває.

Як вбачається із інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» №473 від 06.07.2022року, діти ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться на обліку в педіатричному відділенні «1 КНП «ТМДКЛ», згідно документації жодних травм та ушкоджень в дітей зареєстровано не було. Відповідно до інформації лікаря педіатра психомоторний розвиток дітей відповідає віку.

Згідно довідки №445 КНП «Тернопільська обласна клінічно-психоневрологічна лікарня» ОСОБА_4 на диспансерному обліку не знаходиться ознак психічного захворювання не виявляє

Відповідно до довідки КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» від 01.08.2022року ОСОБА_4 на диспансерному обліку в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, опіоїдів не перебуває.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї виданої Великоберезовизькою селищною радою №22 від 29.07.2022року та довідки №717 від 29.07.2022 року за адресою АДРЕСА_2 значиться сім`я, яка складається із: ОСОБА_4 (проживає без реєстрації), ОСОБА_7 (проживає без реєстрації), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Згідно характеристики виданої Великоберезовизькою селищною радою за№29 від 29.07.2022року, ОСОБА_4 за час проживання в АДРЕСА_2 зауважень з приводу поведінки не мав, скарг не поступало, порушень громадського порядку не виявлено.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності ОСОБА_4 є власником квартири загальною площею 55,3 кв.м житловою 30,1 кв. м-. за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки і піклування рекомендує виззначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . З матеріалів справи з`ясовано, що батько ОСОБА_4 дійсно перешкоджає матері ОСОБА_1 бачитись з сином.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У відповідності до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частини 1, 2 ст.155 СК України вказують, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

У відповідності із ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, інші обставини, що мають істотне значення, але насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти:

по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;

по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналогічні висновки містяться і в рішенні ЄСПЛ від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», де Суд наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти:

по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;

по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Поряд з цим Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у справі № 757/33742/19-ц від 22 червня 2022 року, змістом якого ВС наголосив на такому:

«ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.»

Вищезазначено, що Суд дійшов до перконання, що батько, самостійно визначивши місце проживання малолітнього дестимісяного сина разом з ним в будинку батьків в с. Петриків (як видається суду за їх сприяння, що опосередковано випливає з показів матері ОСОБА_4 котра свідчила про особу невістки в негативному прояві), впродовж тривалого часу перешкоджав та перешкоджає матері ОСОБА_1 бачитись з сином та брати участь в його вихованні.

Означених висновків суд дійшов за результатами дослідження наявних у справі письмових доказів, зокрема листа ГУНП в Тернопільській області Тернопільського РУП відділення № 1 м. Тернопіль вул. 22.07.2022 року (арк. справи 105 - 106), скрін шотів переписки учасників справи (арк. справи 107), рішення ВК Великоберезовицької селищної ради від 26.09.2022 року (арк.справи 139 - 140), рапорта та довідки поліції (арк. справи 141-143), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (арк.. справи 144-146), рапорта поліції (арк..справи 147), пояснення ОСОБА_1 (арк.справи 149 - 150), пояснення ОСОБА_1 від 07.10.2022 року (арк.справи 151-152), рапорт поліції та довідка (арк..справи 153-155), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (арк.. справи 156-158) , допитаного свідка ОСОБА_18 та встановленого факту невиконання ОСОБА_4 висновку орігну опіки та піклування про визначення способу участі матері у вихованні та спідкуванні з дитиною (означений виснвоко був оскаржений ОСОБА_4 , поряд з цим власного графіку останній не запропонував взагалі, хоча в засіданнях постіно стверджує що не проти спілкування матері та дитини).

На пропозицію суду, з метою встановлення всіх обставин та виявлення ставлення дитини до батьків (чи відсутнє відчуження), ОСОБА_4 все ж допустив ОСОБА_1 до спілкування з їх спільним сином в кінці грудня 2022 роук та на початку січня 2023 року. Однак після цього, уже на пропозицію самої ОСОБА_1 повідомити про стан здоровя дитини та хоча б надіслати фотографію, знову ж таки звинуватив у нещирості та за недоведеності будь яких обєктивних обставин, обмежив спідкування матері та дитини, що стверджується скрін шотами переписки сторін спору (арк. справи 219-224).

Окремо Суд наголошує, що ним не встановлено умислу та дій матері на заподіянні сину ОСОБА_8 якихось тілесних ушкодень, оскільки з цього приводу відсутні достатні та беззаперечні докази - довідку лікаря КП Тернопільска обласна дитяча клінічна лікарня від 20.06.2022 року суд сприймає критично, з огляду на те, що про факт заподіяння дитині ушкоджень зазначено зі слів самого ОСОБА_4 , котрий відмовився від госпіталізації дитини, й. як встановлено Судом, попередньо притягувався за ст. 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик поліції.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вищезазначено, що Висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки і піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2022 року з причини свакри з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 разом із старшим сином ОСОБА_10 вимушено залишила будинок свекрухи ОСОБА_12 , де вони проживали з прочатку війни разом з чоловіком та сином.

Змістом характеристики, наданої головою ОСББ Новий світ, 91, ОСОБА_1 є ввічливою, відповідальною, неконфліктною особою.

Як вбачається із інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» №473 від 06.07.2022року, діти ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться на обліку в педіатричному відділенні «1 КНП «ТМДКЛ`ю. Діти охайні та доглянуті. Мати дітей ОСОБА_1 ретельно дотримується рекомендацій лікаря.

Відповідно довідки № 3089 від 27.10.2022 року, виданої УСП ТМР, ОСОБА_1 отримує щомісячну допомогу при народженні дитини.

20.09.2022 року працівниками управління сімї, молодіжної політки та захисту дітей проведене обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого мати дитини є співвласником даної квартири - квартира трикімнатна, з усіма зручностями та меюлями. Для дитини відведена окрема кімната, ліжечко, шафа, є одяг а засои гігієни.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини держави- учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

У вітчизняному законодавстві також закріплені відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Судом не заслухано думки дитини, оскільки син сторін спору є надто малого віку.

Поряд з цим Судом безперечно враховано, що син сторін спору з десятимісячного віку, з ініціативи його батька, був тривалий час обмежений у спідкуванні з біологічною матірю, а відатк цілком ймовірно існують елементи відчуження дитини від ОСОБА_1 .

Також Судом враховано, що у сторін спору є інша дитина, син ОСОБА_10 , 2015 року, котрий проживає та виховується ОСОБА_1 , й при цьому діти не можуть бути роз`єднані, окрім як вимушено з метою збереження життя та здоровя.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, Суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, Суд вважає необхідним визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відтак, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Разом із цим, Суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування та участь у вихованні сина.

З приводу вимоги про негайне відібрання дитини, Суд наголошує на такому.

Якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання (частина перша статті 162 СК України).

Указана норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою.

В нашому випадку не відбулося самочинної, зі сторони ОСОБА_4 , зміни місця проживання/викрадення спільної з позивачкою дитини, оскільки, як встановлено Судом, до 20.06.2022 року, син сторін спору спільно з батьками жив в с. Петриків, й там був залишений проживати з ОСОБА_4 , котрий опісля сварки з ОСОБА_1 , відмовився допускати останню до спілкування та виховання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому відсутня правова підстава до застосування приписів ст. 162 СК України, до відносин сторін спору.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 133, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 992, 40 гривень судового збору

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

позивачка - відповідачка ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

позивач - відповідач ОСОБА_4 АДРЕСА_2

третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради бульвар Т.Шевченка, 1 м. Тернопіль

третя особа Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради вул. Микулинецька, 42 смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк