печерський районний суд міста києва
Справа № 642/6591/21-ц
15 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Новака Р.В.
при секретарі - Бурячок А.С.,
справа № 642/6591/21-ц
відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі філії АТ КБ «Приватбанк»
предмет і підстави позову - про стягнення заборгованості,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості за двома депозитними договорами на загальну суму 4700,00 доларів США.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. В подальшому, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2022 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2022 цивільну справу № 642/6591/21-ц прийнято до свого провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з частиною 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представником позивача було подано заяву про проведення розгляду справи без його участі на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.
Згідно п.14 договору по закінченню строку вкладу банк має право перерахувати кошти з депозиту на вклад позивача «До вимоги».
Згідно п. 15 Договору якщо по закінченню трьох календарних днів після зарахування коштів на вклад «До вимоги», позивач не запросив суму вкладу або її частину, позивач поручає банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «До вимоги» на даний депозит.
Пунктом 16 Договору передбачено, що якщо банк не перерахував кошти з депозиту на вклад «До вимоги», то вклад автоматично продовжується ще на новий строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки позивача до банку. Новий строк вкладу починається з дня, наступного після дати закінчення попереднього строку вкладу.
Відповідно до пункту 16 договору передбачено автоматичне продовження договорів.
В червні 2019 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо зняття коштів з депозитних рахунків, у відповідь на таке звернення позивачу відповідачем було надано банківські виписки, зі змісту яких вбачалось, що кошти з депозитних рахунків позивача в сумі 1000,00 доларів та в сумі 3700,00 доларів були повернутими позивачу.
Оскільки позивач вказані кошти в загальній сумі 4700,00 доларів США зі своїх депозитних рахунків не знімав, позивачем було подано до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (шахрайство).
Тобто суд апеляційної інстанції вказав, що для належного та повного досудового розслідування є обов`язковим витребувати у відповідача меморіальні ордери та квитанції на отримання коштів.
Також позивач звертався до відповідача з особистим запитом про отримання квитанцій по депозитним рахункам у відповідь на який головне відділення АТ КБ «Приватбанк» листом від 19.08.2021 відмовилося надати копії або оригінали документів по депозитним рахункам або підтвердження проведення банком службового розслідування щодо викрадення коштів з депозитних рахунків позивача (належним чином засвідчена копія відповіді на запит від 19.08.2021 міститься в матеріалах справи).
Також відповідач при розгляді даної справи не надав суду відзиву, не надав суду розрахункових меморіальних ордерів та квитанцій щодо зняття позивачем коштів за відкритими депозитними договорами, будь-яких інших документів.
У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за депозитними договорами відповідач станом на 21.09.2021 має заборгованість перед позивачем у розмірі 4700,00 доларів США.
Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права й виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, в якому вказано, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частина 2 ст. 1058 ЦК України зазначає, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного в договорі банківського вкладу.
Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (стаття 1068 ЦК України).
Закінчення строку дії депозитного договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
У ч. 1 ст. 524 ЦК України зазначено, що зобов`язання мають бути виражені в грошовій одиниці України - гривні. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України законодавець зазначає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 598, 599, 610, 1046, 1049, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з АТ КБ «Приватбанк», на користь на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1254 (одну тисячу двісті п`ятдесят чотири) грн. 90 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач: АТ КБ «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д,

Суддя Р.В. Новак