Провадження № 2/742/9/23
Єдиний унікальний № 742/322/21
РІШЕННЯ
01 лютого 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального кругу Могиленко Л.М., приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Бич В.М., ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визнання заповіту недійсним,
Позивачі ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 669, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.
Позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , яка проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті нотаріусом ОСОБА_7 заведено спадкову справу за заявою іншого спадкоємця ОСОБА_4 (спадкоємця за новим заповітом) про прийняття спадщини від 18.01.2019, яка є сторонньою для неї, зовсім не пов`язана ні з ким з них родинними відносинами, тому складати на неї заповіт за звичайних умов у померлої не було жодних підстав. Також із заявами про прийняття спадщини звернулися сестра померлої ОСОБА_5 , яка є спадкоємцем за законом та ОСОБА_8 спадкоємець за попереднім заповітом, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті спадщину прийняли позивачі малолітній син ОСОБА_2 та мати ОСОБА_9 , яка померла і її спадкоємцем є її донька ОСОБА_3 .. ОСОБА_6 , тривалий час мала психічні розлади, а з 2016 року безперервно перебувала на обліку у лікаря-психіатра. В останній період життя, а особливо з квітня 2018 року її стан значно погіршився. У зв`язку з хворобливим станом вона знаходилась під наглядом сімейного лікаря та перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні в с.Валки Прилуцького району, де і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У силу свого захворювання у період складення заповіту в травні 2018 року ОСОБА_6 не могла розумно оцінювати свої дії та свідомо керувати ними. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 10.06.2020 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 позовні вимоги були задоволені та визнано недійсним заповіт складений ОСОБА_6 та посвідчений 22.05.2018 року, постановою Чернігівського апеляційного суду від 16.12.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено і мотивоване тим, що оскільки встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то за таких обставин у разі визнання недійсним заповіту від 22.05.2018 року на ім`я ОСОБА_4 відновлює дію заповіт від 12.03.2018 року на ім`я ОСОБА_8 , спадкоємцями якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , тобто оспорюваний заповіт прав позивачки ОСОБА_5 не порушує. Оскільки, за життя остання не висловлював наміру скласти заповіт на сторонню особу, а тому вважають, що заповіт складений під впливом обману, помилки або в момент вчинення спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Враховуючи викладене, позивачі просять визнати даний заповіт недійсним, тому і звернулися до суду з даним позовом.
У свою чергу, позивачем ОСОБА_9 подано до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що відповідач ОСОБА_4 набуває право звернення до нотаріуса за видачею їй свідоцтв про право на спадщину. Тобто існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, проте попередньо подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві(а.с.77,123).
Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали через їх безпідставність та необгрунтованість.
Представник третьої особи - приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.99).
Приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Бич В.М. в судове засідання не з`явився, проте попередньо подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду(а.с.96).
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, проте попередньо її представником подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити(а.с.118).
Третя особа - представник служби у справах дітей Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважність причини своєї неявки.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
Відповідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).
Так, вказане нерухоме майно спадкодавець ОСОБА_6 заповіла 12.03.2018 року ОСОБА_8 , згідно заповіту, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Заїздської сільської ради Тарасенко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №06, а 22.05.2018 ОСОБА_6 заповіла все своє майно - ОСОБА_4 , даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. (а.с.13).
Після її смерті за заявою ОСОБА_4 (спадкоємця за новим заповітом) про прийняття спадщини від 18.01.2019 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Бич В.М. заведено спадкову справу №1-2019(а.с.9,14)
20.03.2019 ОСОБА_8 звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , рідна сестра померлої, також звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_6 , яка не мала інших спадкоємців (а.с.15).
Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.17).
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Д.Є. №676/01-16 від 25.11.2020 року вбачається, що склад спадкоємців після смерті ОСОБА_8 є: ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.18).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.01.1987 року вбачається, що батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (а.с.19).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 09.10.2010 року вбачається, що 09.10.2010 року відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного праління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.20).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 28.04.2011 року вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_8 (а.с.21).
Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №102 від 01.04.2020 року вбачається, що малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , надано статус дитини-сироти, а також призначено його опікуном ОСОБА_1 , відповідно до копії рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №103 від 01.04.2020 року (а.с.22-23).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 10.06.2020 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 позовні вимоги були задоволені та визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , посвідчений 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 669, у спадковому реєстрі за № 62452146(а.с.26-29).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 16.12.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено і мотивоване тим, що оскільки встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то за таких обставин у разі визнання недійсним заповіту від 22.05.2018 року на ім`я ОСОБА_4 відновлює дію заповіт від 12.03.2018 року на ім`я ОСОБА_8 , спадкоємцями якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , тобто оспорюваний заповіт прав позивачки ОСОБА_5 не порушує(а.с.30-32).

Відповідно до ст.ст.1233-1235 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті та кожна особа може залишити за заповітом все своє майно або його частку однієї, або кільком особам, як таким, що входять, так і таким що не входять у коло спадкоємців по закону.

Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст.ст. 202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів (ст.ст. 215-236 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 угода може бути визнана недійсною лише на підставах і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз`яснено в п.16 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо).

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Така ж правова позиція висвітлена в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»

За змістом ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).

Таким чином, норма цивільного права, яка регулює спірні правовідносини має наступні гіпотезу та диспозицію: якщо у момент вчинення такого правочину як заповіт особа перебувала в стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), то за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, і цей заповіт не створює юридичних наслідків для спадкоємця, призначеного таким заповітом.

Відповідний висновок висловлено Верховним судом у постанові від 16 жовтня 2019 року по справі № 530/1349/16-ц.

Вимоги про визнання заповіту недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 140, дата проведення 24.03.2020, щодо психічного стану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що комісія приходить до висновку, що у ОСОБА_6 під час складання заповіту 22 травня 2018 року виявлені клінічні ознаки органічного маячного розладу (F06.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), які відносяться до хронічного та стійкого психічного розладу. Під час складання заповіту (22.05.2018) ОСОБА_6 знаходилася в стані органічного маячного розладу та за своїм психічним станом була позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 22 травня 2018 року(а.с.23-25).

Висновок обґрунтований, крім того, тим, що ОСОБА_6 при житті виявляла розлади психічної діяльності у вигляді органічного маячного розладу (Р06.2 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). Про це свідчать анамнестичні відомості, надана медична документація, які вказують на те, що у підекспертної на тлі преморбідних рис характеру паранойального типу, поглиблених атеросклерозом судин головного мозку, з 2016 року з`явилися маячні ідеї так званого «малого розмаху», з хворобливим впевненням обкрадання, збитку, а також відривними маячними ідеями переслідування, які супроводжувались порушенням соціального функціонування навіть на елементарному побутовому рівні та неадекватною поведінкою, у зв`язку з чим вона з 2016 року перебувала на обліку у психоневрологічному кабінеті з діагнозом «Атеросклеротичний параноїд», а також двічі з аналогічною психопатологічною симптоматикою перебувала на стаціонарному лікуванні у Валківській психіатричній лікарні з діагнозом «Психічні розлади обумовлені ушкодженням головного мозку (ЗЧМТ) параноїдний синдром», де й померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від приєднання соматичної патології, пов`язаної з хронічною серцево-судинною недостатністю.

Таким чином, з`явившись у 2016 році маячні ідеї у підекспертної, згідно наданої медичної документації, носили безперервний характер, до того ж ускладнювались інтелектуально-мнестичним зниженням і вже на період часу, що цікавить суд, тобто 22 травня 2018 року вищезазначені зміни психічної діяльності підекспертної вже сягали такого ступеню та глибини, що позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент складання правочину (а.с. 214-219).

За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Доводи сторони відповідача щодо здорового психічного стану ОСОБА_6 , в тому числі, і під час складення заповіту, спростовуються висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 140 від 24.03.2020, який суд визнає належним, допустимим та достовірним доказом, і який не спростований стороною відповідача.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено в повному обсязі, то судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 908,00 грн. судового збору.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального кругу Могиленко Л.М., приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Бич В.М., ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , посвідчений 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 669.

Після набранням рішення законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.01.2021 на спадкове майно, яке належало на праві власності ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО