Справа № 128/635/23
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., отримавши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Літинська державна нотаріальна контора Вінницької області, про встановлення факту батьківства,

УСТАНОВИВ:

21.02.2023 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з довідкою, складеною секретарем судового засідання Дусанюк Н.О., суддя Карпінська Ю.Ф. з 22.02.2023 до 28.02.2023 перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2022 за № 0000501 (КП № 128/2609/22), тому питання про можливість відкриття провадження у справі вирішується лише 28.02.2023.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі оглядом матеріалів даної заяви встановлено, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно. Вона звернулась до Літинської державної нотаріальної контори та хотіла подати заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила їй у прийнятті документів з тих підстав, що у неї відсутні документи, які б підтверджували, що вона дійсно являється донькою спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки у неї теперішнє прізвище « ОСОБА_3 », в померлого прізвище « ОСОБА_4 », у її свідоцтві про народження прізвище вказано « ОСОБА_5 », а в графі «Батько» стоїть прочерк. Факт, який вона просить встановити, має для неї юридичне значення (для оформлення свідоцтва про право на спадщину). Тому вона просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється її батьком.

Таким чином, з вищевказаної заяви убачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити, що ОСОБА_2 є її батьком, зазначивши при цьому мету встановлення такого факту оформлення спадщини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини; встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

У пункті 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до п.п. 6, 7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29.12.1969 «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР», правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

З поданої заяви убачається, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення факту визнання батьківства передбачена статтею 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю» від 27.06.1968, який є чинним та підлягає застосуванню згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР».

Згідно з положеннями вказаної норми, якщо дитина народилась до ІНФОРМАЦІЯ_4 та її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини.

З матеріалів заяви ОСОБА_1 не вбачається, що померлий ОСОБА_2 визнавав себе батьком заявника ОСОБА_1 , також про такі обставини заявником не зазначено та не вказано доказів на підтвердження таких обставин, тому встановлення факту, про який просить заявник ОСОБА_1 , пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи, що з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, убачається спір про право, доходжу висновку, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Літинська державна нотаріальна контора Вінницької області, про встановлення факту батьківства слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 187, 293, 294, 315 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Літинська державна нотаріальна контора Вінницької області, про встановлення факту батьківства відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА