Справа № 201/4262/22
Провадження № 2/201/637/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 07.07.2022р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. №4-6), яка в подальшому була уточнена шляхом подачі уточненого позову 11.10.2022р., де окрім позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, були додатково заявлені вимоги і про зняття відповідача з реєстрації місця проживання (а.с. № 23-24).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.07.2022р. позов було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. №12).

В обґрунтування позовних вимог в редакції від 11.10.2022р. позивачка посилалася на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.11.2017р., який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Сусловою Н.Б. Водночас, відповідач залишається зареєстрованим за даною адресою, хоча і є колишнім власником квартири. По тексту позову ОСОБА_1 також зазначала, що відповідач не проживає в квартирі взагалі понад 15 років і від дня укладання договору купівлі-продажу квартири не з,являється в ній, не приймає участь в оплаті комунальних платежів, в квартирі відсутні його особисті речі. Реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивачки на придбане нерухоме майно. У зв`язку з вищевикладеним, остання просила усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації місця проживання в цій квартирі.

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст.197 та п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 19.12.2022р. та справу призначено до судового розгляду (а.с. № 47).

Позивачка ОСОБА_1 31.01.2023р. надала заяву, в якій позовні підтримала та просила їх задовольнити. Втім, вже заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення, оскільки відповідач був обізнаний про необхідність зняття з реєстрації в квартирі та про її наміри звернення до суду. Також позивачка просила проводити розгляд справи 31.01.2023р. за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 53).

Відповідач ОСОБА_2 ні в підготовчі засідання у справі 29.09.2022р., 24.11.2022р. та 19.12.2022р., ні в судове засідання 31.01.2023р., жодного разу не з,явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання відзиву на позов.

Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою наданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 22.08.2022р. (а.с. № 20) та останнім відомим місцем реєстрації відповідно до довідки № 16558 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб (а.с.№ 9). Втім, конверти були повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 19, 34, 44, 51).

Крім того, про підготовче засідання 19.12.2022р. та судове засідання 31.01.2023р., відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с № 42, 52).

Отже, відповідно до положень ч.8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи судом.

З урахуванням заяви позивачки від 31.01.2023р. та неявки відповідача при належному повідомлені у розумінні ст. 128 ЦПК України про дату розгляду справи, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 31.01.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме, позивачка по тексту заяви до суду від 31.01.2023р. не надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги (з урахуванням уточнень від 11.10.2022р.) підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Згідно ч. 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання осіб здійснюється за адресою їх проживання, аналогічні вимоги містяться у ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до яких місцем проживання особи є житловий будинок або квартира, де вона фактично постійно або тимчасово мешкає. При цьому, у разі зміни місця мешкання, особа повинна протягом 7 днів відмінити свою попередню реєстрацію та зареєструвати нове місце мешкання. У разі недодержання вимог закону щодо реєстрації місця мешкання, зокрема, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання може бути скасована за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., який зареєстровано в реєстрі за № 1240 (а.с. № 8).

Відповідач ОСОБА_2 після відчуження квартири залишається зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 16558 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб та відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 22.08.2022р. (а.с. № 9, 20).

Також, в матеріалах справи наявний акт ОСББ «Бульвар Слави 4» від 05.10.2022р., з тексту якого вбачається, що ОСОБА_2 з 2007р. фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. № 30).

Аналізуючи вищевказані документи, суд робить висновок, що відповідач по справі є колишнім власником квартири АДРЕСА_1 та не проживає в цій квартирі.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 34 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. № 5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст.316 - 319 ЦК України),

У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Аналіз вищезазначеної норми ч.1 ст.391 ЦК України дає суду підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником квартири, не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , не є членом родини позивачки, самостійно з реєстраційного обліку не знімається, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, су д вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп. (за ставками судового збору на 2022р., коли і було подано позов а.с. № 3).

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 321, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.