Номер провадження: 22-ц/813/3738/23
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 , відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Іскров Олег Вікторович,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року, ухваленого Малиновським районним судом у складі: судді Гуревського В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Іскров Олег Вікторович про зняття арешту з майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила та який мотивувала тим, що ОСОБА_1 стало відомо, що на належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме - нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 було зареєстровано арешт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 28871052.

Відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень арешт нерухомого майна внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 14:13:04 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 523/1528/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ АБ «Порто-Франко», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 523/1528/17 арешт накладено на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв.м, реєстраційний номер об`єкту 101.

Натомість Державним реєстратором внесено до розділу запис про обтяження на інший об`єкт нерухомості, оскільки реєстраційний номер об`єкту нерухомості, належний ОСОБА_1 , 101 з іншою площею 175,6 кв.м, що свідчить про помилковість такого арешту.

ОСОБА_1 не є стороною цивільного провадження по справі № 523/1528/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ «Порто-Франко», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в якому у неї відсутня процесуальна можливість звернутись із заявою про скасування арешту. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже належне ОСОБА_1 нерухоме майно не є предметом розгляду даного спору, і звернення ОСОБА_1 із заявою про скасування арешту не буде ефективним способом поновлення її порушених прав.

Відповідачами у даній справі мають виступати ОСОБА_3 , в інтересах якого накладено арешт на нерухоме майно позивача ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 523/1528/17, а також ОСОБА_2 як особа, яка заявлена власником нерухомого майна, нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яке насправді належить ОСОБА_1 .

Оскільки в інший спосіб зняти арешт з належного їй майна позивачка не може, із посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 321, 391 ЦК України просила зняти арешт з нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , який був зареєстрований державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №43989458 від 12.11.2018 та скасувати (виключити) запис про обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву позов не визнав, оскільки приміщення площею 175,6 кв м за адресою: АДРЕСА_1 є частиною приміщення АДРЕСА_3 загальною площею 750 кв м, право власності на яке набуте позивачем під час дії ухвали про арешт вказаного майна, що є протиправним, незалежно від того, що інформація про арешт була відсутня у відповідному державному реєстрі станом на час укладення угоди купівлі-продажу.

У квітні 2021 року відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є., який мотивував тим, що у лютому 2017 року після винесення у цивільній справі № 523/1528/17 20.02.2017 ухвали Суворовським районний судом м. Одеси про забезпеченні позову, яка підлягала негайному виконанню, вона була спрямована до державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Писаренка Євгена Сергійовича.

02.03.2017 за результатами отриманого судового рішення Суворовського районного суду м. Одеси ухвали у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 державним реєстратором здійснено державну реєстрацію обтяження: накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту 101, власник ОСОБА_2 , номер запису про обтяження: 19283292.

Цього ж дня 02.03.2017 державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем о 14:52:26 здійснено державну реєстрацію обтяження - накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв м за адресою: АДРЕСА_2 , перенесено із запису 19283292.

Відтак Суворовський районний суд м. Одеси, ОСОБА_3 та державний реєстратор - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округ Писаренко Євген Сергійович діяли виключно в рамках та відповідно до положень чинного законодавства України на момент виникнення спірних відносин.

ОСОБА_3 вважає нікчемним правочин Договір купівлі-продажу від 01.03.2017, реєстр, номер 263, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., оскільки ОСОБА_2 , знаючи про існування ухвали Суворовського районного суду у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 про накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750 кв. м, реєстраційний номер об`єкт 101, відчудив частину у розмірі 0,234 цього приміщення позивачці ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 01.03.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. за реєстровим номером 263, номер запису про право власності 19267663.

На момент накладення арешту 02.03.2017 реєстраційного номеру об`єкту 101 ще не існувало, оскільки на момент вчинення правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 за реєстр. номером 263 - було відчужено лише частку у розмірі (0,234), а сам об`єкт в окрему частину виділено не було.

Тобто, здійснюючи державну реєстрацію обтяження - накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , державний реєстратор Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович діяв в рамках законодавства, оскільки ухвала у справі № 523/1528/17 розповсюджувала свою дію на весь об`єкт нерухомого приміщення № 102, загальною площею 750,0 кв.м.

08.11.2022 за зверненням ОСОБА_1 до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на вже самостійний об`єкт нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , 08.11.2022 року о 14:07:15 державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності об`єкта нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий №263, виданого 01.03.2017, видавник: Кіріченко І.Є., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданого 02.11.2018, видавник: ФОП ОСОБА_6 ; висновок, серія та номер: 02/18, виданий 02.11.2018, видавник: ФОП ОСОБА_7 . Номер запису про право власності / довірчої власності: 28867334. Присвоєно реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Оскільки накладений арешт на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеса у цивільній справі № 523/1528/17 від 20.02.2017 продовжував свою дію, 12.11.2018 о 14:13:04 Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем внесено запис про обтяження 28871052 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43989458. Знову перенесено із запису: 19283292.

Натомість, реєстрація права власності на самостійний об`єкт нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та відкриття нового розділу 28867334 з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна: 101, тобто виділення в окрему частину частки, набутої у власність на підставі Договору купівлі продажу, не призводить до знищення накладеного арешту, оскільки арешт накладений до вчинення нікчемного правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року і майно набуте на підставі цього Договору вже було під арештом на момент його вчинення.

Станом на момент вчинення правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 ОСОБА_2 був обізнаний про існування ухвали про забезпечення позову від 20.02.2017 у справі № 523/1528/17, яка забороняла йому здійснювати відчуження (продаж) об`єкту нерухомості чи/або його частини, про що містяться відомості в матеріалах справи, а державний реєстратор Кіріченко І.Є. як приватний нотаріус, який посвідчував Договір купівлі-продажу від 01.03.2017, мав здійснити перевірку існування арешту в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідної ухвали.

Оскільки під час дії заборони відбулося відчуження такого майна особою, обізнаною про накладення арешту на майно, відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним ОСОБА_3 вважає договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нікчемним, оскільки він порушує публічний порядок, незалежно від того, що ухвала суду про накладення арешту не була зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому із посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 202, 203, 215, 228 ЦК України просив встановити факт нікчемності правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. за реєстр. номером 263; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 здійснену державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. номер запису про право власності 19267663; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 здійснену Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем номер запису про право власності 28867334; стягнути судові витрати.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала як необґрунтований, посилалася на непов`язаність позовів між собою, які мають різний предмет доказування, не стосуються спірного об`єкту, їх неможливо зараховувати чи виключити задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволенням первісного позову; відповідачем ОСОБА_3 не надається доказів, які би підтвердили його відношення до спірного об`єкту, а лише зазначається про наявність заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед ним, що не стосується розгляду цієї справи. Натомість, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 175,6 кв. м., розташоване на 1-му поверсі 16-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 , і факт відсутності будь якого відношення позивача за зустрічним позовом встановлена висновком експерта № 057/2021 будівельно-технічної експертизи для подання до суду по цивільній справі № 521/17331/20 від 08.11.2021, яким виснувано в результаті зіставлених даних та документів, що це інший об`єкт нерухомого майна, який не стосується відповідачів по справі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Іскров Олег Вікторович про зняття арешту з майна задоволено.

Знято арешт з нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , який був зареєстрований державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. та скасувати (виключити) запис про обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вирішено судові витрати.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 та знімаючи арешт зі спірного нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , і скасовуючи (виключаючи) запис про його обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ст. 319, 321, 391, Статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виходив з того, що державним реєстратором на виконання ухвали у цивільній справі № 523/1528/17 про накладення арешту на нежитлове приміщення № 102, загальною площею 750,0 кв м, реєстраційний номер об`єкту 101 помилково внесено запис про обтяження іншого об`єкту - належного позивачці нерухомого майно з іншими реєстраційним номером 101 та площею 175,6 кв м, вказане майно не є предметом судового спору, і зняти арешт в інший спосіб ОСОБА_1 не може, оскільки не є стороною провадження по цивільній справі № 523/1528/17.

Відмову у задоволенні зустрічного позову відповідача ОСОБА_3 суд мотивував погодженням доводів позивачки ОСОБА_1 про ненадання першим доказів його відношення до спірного об`єкту, а наявність заборгованості у відповідача ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 не стосується розгляду справи, також факт відсутності будь-якого відношення позивача за зустрічним позовом встановлена висновком № 057/2021 будівельно-технічної експертизи від 08.11.2021, яким в результаті зіставлених даних і документів виснувано, що належне позивачці спірне майно є іншим об`єктом нерухомого майна, яке не стосується відповідачів по справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника адвоката Сєрокурової О.В., посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення, прийняття його з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2022 та прийняте нове рішенням, яким у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та встановити факт нікчемності правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко Іриною Євгенівною за реєстровим номером 263; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. номер запису про право власності 19267663; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем номер запису про право власності 28867334; судові витрати покласти на Відповідачів.

Доводами апеляційної скарги є невстановлення судом обставин, які мають значення для справи: підстав набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 101, обставин його набуття, оскільки наявними в матеріалах доказами підтверджено, що вказане спірне нерухоме майно набуте позивачкою у власність на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договором купівлі-продажу 0,234 частки приміщення № 102 загальною площею 750 кв м, на підставі чого відбулася реєстрація права спільної часткової власності ОСОБА_1 на вказану частку і яку в подальшому виділено в натурі із присвоєнням об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 101, отже, нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв м (реєстраційний номер об`єкту 101) є 0,234 частки нежитлового приміщення № 102, загальною площею 750 кв м (реєстраційний номер об`єкту 101), яку було виділено в натурі, та проведено державну реєстрацію вже як самостійного об`єкту нерухомого майна з присвоєнням окремого реєстраційного номеру.

Судом не встановлено дійсність/недійсність правочину щодо відчуження 0,23 частки нежитлового приміщення загальною площею 750 кв м за Договором купівлі-продажу від 01 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , коли та за яких обставин ОСОБА_1 стало відомо про зареєстрований арешт, підстав та передумов його накладення, адже на виконання ухвали про забезпечення позову у справі № 523/1528/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, обтяження здійснено лише 02.03.2017 (номер запису ), натомість останній, будучи обізнаним про таку ухвалу та не маючи іншого нерухомого майна, уклав 01.03.2017 з ОСОБА_1 договір відчуження 0,234 частки (175,6 кв м) нежитлового приміщення № 102, загальною площею 750 кв м, і на цю частку 02.03.2017 здійснено обтяження, а реєстраційний номер об`єкта перенесено із вказаного запису про обтяження; виділеному об`єкту 0,234 частці присвоєний новий реєстраційний номер 101 лише 08.11.2018 під час реєстрації права власності ОСОБА_1 на виділений з нежитлового приміщення № 102 об`єкт нерухомості.

Судом вказане помилково не враховане та неправильно та безпідставно встановлено, що нежитлове приміщення площею 175,6 кв м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , це інший об`єкт нерухомого майна, що не є частиною приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 750 кв м, реєстраційний номер об`єкту 101, та воно не стосується ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , зокрема, на підставі Висновку експерта № 057/2021 будівельно-технічної експертизи від 08.11.2021, який згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами та який не стосується предмету спору по теперішній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи, як не спростовують можливості розгляду справи і заяви позивачки та відповідача за первісним позовом в особі їх представників про відкладення розгляду справи, подані після видалення колегії суддів до нарадчої кімнати та ухвалення судового рішення по справі.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 523/1528/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ АБ «Порто-Франко», ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики забезпечено позов та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв. м. реєстраційний номер об`єкту 101, власник ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101, сформованої 10.01.2017, власник ОСОБА_2 , форма власності - приватна, частка - 1/1.

01.03.2017 між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем укладений договір купівлі-продажу, реєстровий номер 263, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 234/1000 часток нежитлового приміщення № 102, яке розташоване на 1 та 11 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 750 кв м; вказана частка 234/1000 складаються з приміщення № 16, площею 165,4 кв м, приміщення № 2 площею 6,9 кв м, приміщення № 3 площею 2,0 кв м, приміщення № 4 площею 1,3 кв м, загальною площею 175,6 кв м, розташованих на першому поверсі.

Під час посвідчення угоди належність продавцю ОСОБА_2 вказаного нежитлового приміщення перевірено, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради 09 грудня 2016 року за № 17932879, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

02.03.2017 державним реєстратором на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси ухвали у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 здійснено державну реєстрацію обтяження: накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту 101, власник ОСОБА_2 , номер запису про обтяження: 19283292.

08.11.2022 за зверненням ОСОБА_1 до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , 08.11.2022 року о 14:07:15 державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності об`єкта нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий №263, виданого 01.03.2017, видавник: Кіріченко І.Є., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданого 02.11.2018, видавник: ФОП ОСОБА_6 ; висновок, серія та номер: 02/18, виданий 02.11.2018, видавник: ФОП ОСОБА_7 . Номер запису про право власності / довірчої власності: 28867334. Присвоєно реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

12.11.2018 о 14:13:04 Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем внесено запис про обтяження 28871052 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43989458. Перенесено із запису: 19283292 від 02.03.2017 про реєстрацію обтяження на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 у справі № 523/1528/17.

Спірні правовідносини виникли між сторонами за первісним позовом з приводу звільнення з-під арешту належного позивачці ОСОБА_1 нерухомого майна та скасування відповідних обтяжень в реєстрі, який вона вважає помилко накладеним, оскільки належний їй об`єкт нерухомого майна є іншим, він не стосується відповідачів по справі, і оскільки вона не є стороною по справі, в межах якої накладено такий арешт, то не може захистити своє порушене право іншим чином. Натомість відповідач позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 як особа, в інтересах якої накладено арешт в порядку забезпечення його позову до свого боржника ОСОБА_2 , доводить правомірність арешту цілого об`єкту, частину якого останній після ухвалення судом про арешт, з порушенням публічного порядку відчужив на користь позивачки ОСОБА_1 , тому з вказаних підстав просить встановити факт нікчемності правочину купівлі-продажу, застосувавши наслідки такої нікчемності.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

За змістом глави 10 розділу 1 ЦПК України забезпечення позову застосується на будь-якій стадії цивільного процесу, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, та такі заходи зберігають свою дію за загальним правилом до її скасування, є як судове рішення є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Крім того, згідно з частиною сьомою статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про нез`ясування судом питання набуття права власності позивачкою ОСОБА_1 для захисту її порушеного права власності заслуговують на увагу, оскільки це є першочерговим для подальшого здійснення захисту такого права.

Колегія суддів погоджує доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 , і таке підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що спірне нерухоме майно набуте позивачкою у власність на підставі укладеного 01.03.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу 0,234 частки приміщення № 102 загальною площею 750 кв м, на підставі чого відбулася реєстрація права спільної часткової власності ОСОБА_1 на вказану частку, і на яку в подальшому - 08.11.2022 за зверненням ОСОБА_1 до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , 08.11.2022 року зареєстроване права власності об`єкта нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 01.03.2017.

Саме після реєстрації 08.11.2018 такого об`єкту як самостійного, реєстраційний номер 101 з припиненням спільної часткової власності ОСОБА_1 12.11.2018 отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкту нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв м, за адресою: АДРЕСА_1 , з формою власністю приватна, розмір частки 1/1.

Інших доказів належності вказаного об`єкту ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про те, що належне ОСОБА_1 нерухоме майно є виділеною часткою нерухомого майна, належного відповідачу ОСОБА_2 , загальною площею 750 кв м, на яке ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 у цивільній справі № 523/1528/17 накладено арешт в цілому.

Обставини того, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 523/1528/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ АБ «Порто-Франко», ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики забезпечено позов та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв. м. реєстраційний номер об`єкту 101, власник ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_2 ;

того, що 02.03.2017 державним реєстратором на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси ухвали у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 здійснено державну реєстрацію обтяження: накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 750,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту 101, власник ОСОБА_2 , номер запису про обтяження: 19283292;

ніким по справі не оспорюється.

Позивачка ОСОБА_1 позивається лише щодо оспорення наявного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту з реєстраційним 101, нежитлове приміщення, загальною площею 175,6 кв м, адреса: АДРЕСА_1 , про обтяження, дата, час державної реєстрації 02.03.2017 о 14:52:26, вчинений державним реєстратором Одеського обласного комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем, номер 28871052 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43989458, підстава ухвала суду, серія і номер 523/1528/17, виданий 20.02.2017 , видавник - Суворовський районний суд м. Одеси, задля зняття арешту з належного їй майна.

Проте, посилання позивачки у позовній заяві, що її нерухоме майно є відмінним від майна боржника ОСОБА_2 з огляду на інший реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, також спростовуються вищенаведеним, адже такий номер присвоєний об`єкту лише 08.11.2018.

Стверджуючи, що належний позиваці об`єкт є іншим та відмінним від нерухомого майна відповідача ОСОБА_2 , щодо якого застосовано обтяження у вигляді арешту, суд не звернув уваги на те, що проведена державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 о 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 реєстрація обтяження вказаного спірного майна загальною площею 175,6 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , є перенесеною із запису 19283292, здійснена така реєстрація в межах та на підставі зазначеної ухвали суду про арешт нерухомого майна загальною площею 750 кв м, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта, який поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений об`єкт.

Тобто, обтяження цілого об`єкта нерухомого майна загальною площею 750 кв м зберігає свою силу і для виділеної його частки загальною площею 175,6 кв м.

При цьому, для правильного вирішення справи не має значення, чи було зареєстроване таке обтяження станом на час укладення угоди про відчуження майна боржником.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що «згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) зроблено висновок, що: «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження суд установлює в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). За таких обставин місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, з`ясувавши, що спірні договори ОСОБА_8 уклав з порушенням закону, оскільки об`єктами, відчуженими за цими договорами, було забезпечено позов ОСОБА_9 в іншій справі (№ 752/3612/13-ц), дійшов обґрунтованих висновків про визнання спірних договорів недійсними за позовом позивачки як заінтересованої особи права та законні інтереси якої порушено вчиненням оспорюваних правочинів, і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, здійсненої на підставі їх укладення, як похідної вимоги позивачки, що є правовим наслідком недодержання сторонами під час вчинення правочину вимог закону, адже недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Посилання заявника на те, що на момент укладення спірних договорів ухвала судді про забезпечення позову ще не перебувала на виконанні органів державної виконавчої та реєстраційної служб, не має правового значення, оскільки за змістом статті 153 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд, з урахуванням встановлених обставин щодо незаконного внесення відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно про припинення арешту будинку, не врахував, що відсутність у момент вчинення оспорюваного правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про накладення арешту на спірний будинок не свідчить про відсутність будь-яких обтяжень на таке майно та право відповідача вільно ним розпоряджатися».

Не давши належну оцінку обставинам виникнення у позивачки ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт, обставинам того, що станом на момент вчинення правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 існувала ухвала про забезпечення позову від 20.02.2017 у справі № 523/1528/17, яка забороняла ОСОБА_2 здійснювати відчуження (продаж) об`єкту нерухомості чи/або його частини, суд припустився помилки у своїх висновках про обґрунтованість позовних вимог позивачки за первісним позовом.

Заслуговують на увагу в цій частині і доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, що спірне нежитлове приміщення площею 175,6 кв м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , це інший об`єкт нерухомого майна, що не є частиною приміщення № 102 загальною площею 750 кв м, реєстраційний номер об`єкту 101, та воно не стосується ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , на підставі Висновку експерта № 057/2021 будівельно-технічної експертизи від 08.11.2021.

Вказаний висновок не відповідає вимогам ст. 77 ЦПК України щодо його належності, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування, яким по справі є обґрунтованість накладення арешту на об`єкт нерухомого майна позивачки, а не встановлення того, що вказане спірне нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв м, належне ОСОБА_1 , є одним і тим самим об`єктом нерухомості, зазначеним в інвестиційному договору № 56/МТ16/07 від 20.12.2007, а саме нежитловим (торговим) приміщенням загальною площею 178,2 кв м із будівельним № приміщення 2, розташованим на 1-му поверсі 16-ти поверхової будівлі у АДРЕСА_4 , укладений між ТОВ «ГРАНІ» та ОСОБА_1 .

Докази набуття ОСОБА_1 права власності як наслідку її інвестування в будівництво відсутні.

Натомість те право власності, що виникло у неї на підставі наявних в матеріалах справи доказах і щодо якого нею заявлені позовні вимоги, обтяжене на зазначених вище підставах.

Підстави для зняття такого арешту в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог як-то відмінність її майна від арештованого майна відповідача ОСОБА_2 - відсутні.

Вказане у своїй сукупності свідчить про спростування доводами апеляційної скарги помилкових висновків суду про задоволення позову ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , то колегія суддів зазначає таке.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 12 ЦПК України).

Звертаючи до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_3 на власний розсуд визначив такий спосіб захисту своїх порушених або оспорюваних чи невизнаних прав як встановлення факту нікчемності правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та як наслідок - застосування наслідків такого нікчемного правочину шляхом скасування державних реєстрацій права власності на спірне нерухоме майно.

Велика Палата Верховного у своїй постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 зробила висновок, щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункт 69). Такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункт 70).

Отже, обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту як встановлення факту нікчемності правочину не передбачений законом, оскільки нікчемний правочин є таким в силу вимог закону.

Надані сторонами докази не свідчать про нікчемність вказаного договору купівлі-продажу.

Аналіз наведених ОСОБА_3 підстав позову свідчить про те, що фактично йдеться про оспорення ним правочину купівлі-продажу з огляду на недобросовісність відчужувача ОСОБА_2 , який після накладення арешту судом на майно останнього 20.02.2017, здійснив 01.03.2017 низку правочинів, у тому разі і оспорюваний, щодо відчуження такого майна на шкоду інтересам кредитора ОСОБА_3 , тобто про оспорення фраудаторного правочину.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК, так і інша, наприклад підстава, передбачена ст. 228 ЦК України.

Проте, за таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 про недійсність правочину як оспорюваного не заявлені.

Тому хоча суд і відмовив у задоволенні позову зустрічного позову ОСОБА_3 , але також припустився помилки під час таких висновків.

Підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Згідно п 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не досліджено наявності обставин, якими відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги та відзив проти первісного позову, тому апеляційна скарга відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Іскров Олег Вікторович про зняття арешту з майна.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови 20 січня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко