Справа № 444/1373/22 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/2326/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених з нього у користь відповідачки рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із частки від доходу на тверду грошову суму, та визначити йому до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1750 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року у справі №444/1789/15-ц йому визначено сплату на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 40% від усіх видів заробітку, які ним добросовісно сплачувались, однак, з квітня 2021 року він звільнений з роботи і не може офіційно працевлаштуватись, тому, з урахуванням отримуваного доходу, має можливість сплачувати аліменти в розмірі до 3000 гривень в місяць на обох дітей.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що після його звільнення з роботи у квітні 2021 року виконавча служба почала стягувати аліменти, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, і на момент подання апеляційної скарги щомісячна сума до сплати становить 5096 гривень на обох дітей.

Звертає увагу, що вказана сума є непосильною для нього, оскільки, у зв`язку з попередніми карантинними обмеженнями та запровадженням в країні воєнного стану він не може влаштуватися на роботу, а його мінливий дохід дає можливість сплачувати не більше 3000 гривень у місяць на обох дітей.

Апелянт додає, що кожного місяця сплачує на дітей відповідачці 3000 гривень, окрім цього, купляє їм речі та спромігся погасити заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів.

Вважає, що вимога про зміну способу стягнення аліментів із частки від доходу на тверду грошову суму є юридично правомірною, а визначення твердої грошової суми в розмірі по 1750 гривень щомісячно на кожну дитину, буде співмірним з його матеріальним становищем, яке погіршилось.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.01.2023 року, є дата складення повного судового рішення 03.02.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року.

Діти проживають разом із матір`ю відповідачкою ОСОБА_2 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2015 року присуджено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 40% від заробітку (доходу) платника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментах (виконавче провадження №49059134), станом на 20.06.2022 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на дітей становить 20441 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що погасив заборгованість по сплаті аліментів, однак, доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також нормою частини третьої статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, СК України встановлює імперативне правило, за яким змінити спосіб стягнення аліментів може лише особа, на користь якої аліменти присуджені.

Отже, в даному випадку, з такою позовною вимогою могла звернутися лише відповідачка ОСОБА_2 , як одержувач аліментів, натомість, позивачу ОСОБА_1 таке право законом не надано.

Згідно зі статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 СК України).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували зміну сімейного стану позивача та/або погіршення його матеріального становища, оскільки позивач визнає, що має дохід, однак, його розмір документально не підтверджує.

Доводи апелянта про те, що він не має можливості офіційно працевлаштуватись, не підтверджені документально, а тому не враховуються судом при вирішенні даного спору.

Таким чином, у колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, та немає підстав для висновку про допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич