Справа № 361/564/22
Провадження № 2/361/948/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини із матір`ю, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини із батьком,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який посвідчений Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 16.05.2008 року за актовим записом № 173; визначити місце проживання дитини з матір`ю; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття , тоюто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.05.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останнім часом (починаючи від початку 2021 року) відношення відповідача до позивача помітно погіршилося, що призвело до постійних сварок, непорозумінь та негативно впливає на дитину. Позивач працює та матеріально забезпечує родину, відповідач участі у фінансовому забезпечені дитини не приймає. Позивач намагалася знайти спільну мову різними шляхами, але все марно. На даний час сторони та дитина проживають разом, проте не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін та їхньої дитини.

Між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та бажання підтримувати

шлюб, примирення неможливе, спір щодо поділу спільного майна подружжя на сьогодні

відсутній.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 14 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

01 червня 2022 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрований Броварським міськрайонним управлінням юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №173; визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання чи перебування; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій формі у розмірі 10000 грн. 00 коп. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією починаючи від дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Від попереднього шлюбу у відповідача є син ОСОБА_8 . У зв`язку з укладеним між позивачем та відповідачем шлюбом та подальшим проживанням однією сім`єю, ОСОБА_3 було прийнято рішення визнати себе батьком неповнолітньої дитини. Таким чином він спільно з дружиною подав заяву про встановлення батьківства та визнання батьківства дитини відповідача, а саме: - ОСОБА_8 . Прізвище та по батькові дитини, в подальшому було визначено за прізвищем батька, а саме - ОСОБА_9 .

Подальше спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, виховання дітей. На початку їх сумісного життя у сім`ї було порозуміння та взаємна повага, але через деякий час усе змінилося. У подружжя виявились зовсім протилежні погляди на життя. Намагання зберегти сім`ю ні до чого не привело. Через постійні непорозуміння і сварки втрачено почуття поваги, довіри та любові. Окрім того, після виявлення факту подружньої зради з боку дружини ОСОБА_3 прийняв остаточне рішення про розірвання шлюбу. Позивач по первісному позову в свою чергу не заперечувала, при особистих розмовах, факту подружньої зради.

На даний час ОСОБА_3 не проживає разом із ОСОБА_5 за адресою - АДРЕСА_1 , шлюбні стосунки не підтримують, сім`я існує формально.

Весь період після одруження з 2008 року сторони проживали разом однією сім`єю. ОСОБА_3 зазначив, що він повністю забезпечував сім`ю всім необхідним, дружина мала можливість не працювати, а постійно знаходитись із дітьми та займатись їх вихованням і розвитком, проте з березня 2020 року ситуація кардинально змінилась.

З 2013 року ОСОБА_5 працевлаштувалась медичною сестрою та майже весь час перебуває на роботі, додому з`являлась дуже пізно та не приділяла належної уваги малолітній дитині, яка потребує постійного догляду та піклування. Враховуючи вроджену хворобу ОСОБА_6 - мікроцефалія та системне недорозвинення мови І-ІІ рівня, який потребує постійного догляду та систематичних занять, для інтелектуального розвитку, психолого-педагогічної, фізкультурно-спортивної, соціальної та побутової реабілітації та зазначену ситуацію в якій опинилась сім`я (так як

ОСОБА_10 відмовилась від звільнення), то для належного догляду та виховання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батько був вимушений скоротити кількість робочих годин, що кардинальне вплинуло на заробіток. А в подальшому, у зв`язку з встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2 на сімейній нараді було прийняте рішенню щодо повного звільнення батька з роботи, щоб мати можливість присвятити себе

вихованню дитини та відвідувати з дитиною всі необхідні для її розвитку заняття займатися виховним процесом та забезпечити побут.

Таким чином, останні роки з 2020 року доглядом та вихованням дитини займався виключно - ОСОБА_3 . Мати неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 навпаки веде безтурботний спосіб життя не приділяючи належної уваги своєму сину, може собі дозволити залишити дитину на батька та поїхати до російської федерації не пояснюючи причин такої поведінки ОСОБА_3 . ОСОБА_11 часто повертається додому в нетверезому стані та починає чіплятися до дитини без причини, що призводить до скандалів в сім`ї та, як наслідок до істерики дитини, яка враховуючи фізіологічний та емоційний стан, в таких випадках отримує колосальний стрес. ОСОБА_5 дозволяє собі зловживати алкогольними напоями вдома, доволі часто палить в квартирі, таким чином димом вимушена дихати дитина, дозволяє кричати та підвищувати голос в присутності сина, що негативно впливає на психологічний розвиток дитини.

ОСОБА_3 зазначає, що між подружжям було досягнуто згоди, щодо оздоровлення дитини на окупованій території Крим, так як, саме там проживають батьки ОСОБА_5 . Враховуючи домовленість про подорожі дитини для оздоровлення та відвідування родичів дитини на окупованій території Крим, ОСОБА_3 не чинив перешкод для поїздки та надавав відповідно нотаріально посвідчену згоду.

Проте у 2021 році позивачу за зустрічним позовом стало відомо про наміри ОСОБА_5 переїхати на постійне місце проживання з неповнолітньою дитиною до окупованої території Крим, не повідомляючи про це батька. Дані факти ОСОБА_12 повідомила під час своєї останньої поїздки до Криму у грудні 2021 року.

У заяві - згоді на виїзд дитини позивач за зустрічним позовом узгодив період перебування спільної неповнолітньої дитини в Криму з 26 травня 2021 року по 26 серпня 2021 року, саме в цей період ОСОБА_5 без відома батька подала документи для оформлення громадянства російської федерації. Процес оформлення документів на набуття громадянства займає певний час, саме тому мати ОСОБА_6 наполягала на поїздці до родичів їх неповнолітньої дитини в Крим на тривалий час-

3 місяці не тільки влітку, а й у січні 2022 року, не зважаючи на навчальний рік. Не отримавши згоди на поїздку до окупованій території Крим від ОСОБА_3 , ОСОБА_5 подала заяву до органу опіки і піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, але їй відмовили.

Таким чином, мати ОСОБА_6 без відома батька подала документи на отримання собі та неповнолітній дитині громадянства російської федерації.

ОСОБА_3 зазначив, що занепокоєний таким цілеспрямованим бажанням ОСОБА_5 до отримання громадянства російської федерації та у зв`язку з вищезазначеними обставинами вважає за доречне визначити місце проживання неповнолітньої дитини з батьком в Україні. Так як, залишаються незрозумілими мотиви первісного позивача до отримання громадянства іншої держави та наміри переїхати до російської федерації або на окуповану територію Крим, де відсутні необхідні умови для повноцінного життя, розвитку дитини.

ОСОБА_3 вказав на те, що під час перебування неповнолітньої дитини на окупованій території Крим ОСОБА_5 не повідомляла батька дитини про своє пересування по півострову та поїздки до м.Сімферополь для подачі документів на громадянство Російської федерації.

Щодо здійснення нагляду за неповнолітньою дитиною, то навіть перебуваючи в літній період біля моря ОСОБА_5 не вважала за доречне належним чином займатись з дитиною та організовувати йому відпочинок, а саме перебуваючи з травня 2021 року в Криму вона жодного разу до липня не відвела дитину самостійно на море, не переймалась тим, що діти родичів відмовляються проводити з ним час та не звертала уваги на істерики дитини та бажання дитини повернутися додому. Навіть хворого ОСОБА_13 , який мав потребу в належному медичному догляді та батьківському піклуванні залишала на бабусю та проводила свій час на власний розсуд.

Вищезазначене підтверджує прихильність дитини до батька, а саме умови, що створені батьком більш сприятливі для проживання дитини, її гармонійного психологічного розвитку, і це є важливим аспектом, що може вплинути на реалізацію батьком своїх прав та стабільного розвитку дитини.

ОСОБА_3 зазначив, що з перших годин війни в Україні ОСОБА_5 разом зі старшим повнолітнім сином прийняла рішення про евакуацію з м. Бровари.

Під час зборів речей для евакуації мати ОСОБА_13 забрала з собою дитячі речі, але при цьому молодшого сина - ОСОБА_6 вона не планувала забрати в безпечне місце. На прохання та зауваження ОСОБА_3 , щодо дитячих речей, які будуть необхідні неповнолітній дитині, в ситуацію втрутився старший син ОСОБА_9 та силоміць відібрав в дитини не тільки речі, а й планшет. Окрім того, під час зборів в евакуацію не тільки забрала дитячі речі, а й розбила смартфон ОСОБА_3 . Таким чином, збір речей в перші години війни 24.02.2022 року пройшли зі скандалом та, як наслідок нервовим розладом у дитини.

Більш того, ОСОБА_5 категорична відмовлялась забрати, хоча б на час активних бойових дій в Броварському районі, неповнолітнього сина - ОСОБА_6 в безпечне місце та приховувала в розмовах та переписках своє місце перебування.

Отже, на час воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року мати полишила дитину на батька та за весь час перебування в евакуації не поцікавилась станом дитини та можливостями батька, щодо забезпечення ОСОБА_13 , або безпечного місцезнаходження спільної дитини.

Окрім того, дитина у зв`язку з вродженою хворобою вимагає періодичного медичного огляду. Вирішенням даних питань займається виключно батько ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою виданою медичним закладом; індивідуальною програмою реабілітації інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями, лікувально-профілактичних закладів для ОСОБА_6 , яка затверджувалась під час перебування матері в Криму; документами для влаштування ОСОБА_13 до ДЮСШ, збір необхідних документів для проходження курсу в реабілітаційному центрі, тощо, аналогічно

займався виключно батько дитини.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як

часткове ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення ОСОБА_5 до своїх батьківських обов`язків.

З урахуванням обставин справи та виходячи з того, що дитина постійно перебуває під наглядом батька, а мати не особливо цікавиться його життям, то ОСОБА_6 почуває більшу прихильність до ОСОБА_3 , що у разі встановлення місця проживання дитини з батьком є гарантією сталого фізіологічного та психічного розвитку дитини.

ОСОБА_3 зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на критерії шлюбу та сім`ю, у тому числі подружня зрада ОСОБА_14 з іншим чоловіком, під час поїздки до Криму влітку 2021 року з неповнолітньою дитиною, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин.

Враховуючи вищезазначене, примирення та збереження шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

ОСОБА_3 зазначив, що рішення про розірвання шлюбу прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись пробував неодноразово, однак все безрезультатно.

ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 , також у вищезазначеній квартирі мешкають його батьки, які завжди приділяли достатньо уваги онуку, піклувались про нього та забезпечували разом з ОСОБА_3 належне виховання та утримання. Батько має можливість у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Його батьки також мають сили і бажання доглядати за ОСОБА_6 . ОСОБА_13 дуже прив`язаний до дідуся з бабусею, вони скучають за ним, хвилюються про його стан, бажають повернення його додому.

У квартирі, де проживає неповнолітня дитина створені всі необхідні матеріально-побутові умови, для проживання батька з дитиною, є окрема кімната для дитини з необхідними меблями і предметами побуту, ліжко відповідно віку, стіл для навчання, шафа для одягу, одяг та взуття, дитячі книги, іграшки та ін. Батько дитини не вживає спиртні напої, не вживає наркотичні засоби, не веде аморальний спосіб життя, не здійснює будь-яких дій, які могли б зашкодити розвитку дитини.

ОСОБА_3 має освіту за фахом спортивний менеджмент та фізичне виховання та спорт, отримує сталі доходи від підробітків різного роду, станом на сьогодні шукає постійну офіційну роботу. Отримуваного доходу буде достатньо для створення належних умов для виховання і розвитку дитини. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, на сьогоднішній день немає.

06 липня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу відмовлено у відкритті провадження.

28 липня 2022 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов, в якому представник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Посилається на те, що ОСОБА_3 пройшов курс психотерапевтичного лікування від алкоголізму, а також неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно ОСОБА_5 .

Вбачаючи, що потреби дитини виникли від народження, а саме з 2010 року, тим

самим батько скоротив кількість робочих годин та заробіток, з дня народження

ОСОБА_6 , чим підтверджує джерело основного доходу завдяки

дружині ОСОБА_5 . В свою чергу це спростовує думку про безтурботний

спосіб життя та відсутність уваги до дитини з боку матері. Оскільки

ОСОБА_5 змушена була утримувати, як дитину-інваліда ще одного сина, так і свого чоловіка

ОСОБА_15 . А також дані обставини ставлять під сумнів фізичну

можливість подружньої зради з боку дружини.

Слід зазначити, що до первісного позову про розірвання шлюбу,

ОСОБА_15 надавав згоду, завірену нотаріально, про виїзд дитини разом

з матір`ю без батька на територію тимчасово окупованого Криму. А дізнавшись про

наміри дружини розірвати шлюб, почав вдаватися до маніпуляцій за допомогою дитини

по відношенню до дружини, включно до відчуження одного з батьків, що знову ж таки є

однією з форм домашнього насилля.

Отже саме з метою виведення дитини з психоемоційної кризи,

ОСОБА_16 і була вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначення

місця проживання дитини та стягнення аліментів з батька на малолітнього

ОСОБА_6

07 вересня 2022 року представник ОСОБА_3 подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що події 24 лютого 2022 року підтвердили відсутність намірів ОСОБА_5 здійснювати належний догляд та забезпечувати інтереси ОСОБА_6 та вказали на неможливість визначення місця проживання дитини з матір`ю, так як під час евакуації з м. Бровари ОСОБА_5 разом зі старшим повнолітнім сином виїхали за кордон, а малолітню дитину залишила з батьком знаючи, що Київська область є небезпечною в першу чергу для дитини.

Більш того, навіть під час військового стану в Україні ОСОБА_5

категорично відмовлялась забрати, хоча б на час активних бойових дій в Броварському районі, неповнолітнього сина - ОСОБА_6 в безпечне місце та приховувала в розмовах та переписках своє місце перебування. Таким чином, з 24 лютого 2022 року мати полишила дитину на батька та за весь час перебування в евакуації не поцікавившись станом дитини та можливостями батька, щодо забезпечення ОСОБА_13 , або безпечного місцезнаходження спільної дитини.

Станом на сьогодні ОСОБА_6 знаходиться у

врівноваженому психологічному стані, забезпечений всім необхідним та отримує належну

психологічну підтримку.

З урахуванням обставин справи та виходячи з того, що дитина постійно перебуває під наглядом батька, а мати не цікавиться його життям, то ОСОБА_6 почуває більшу прихильність до ОСОБА_3 , що у разі встановлення місця проживання дитини з батьком є гарантією сталого фізіологічного та психічного розвитку дитини.

07 вересня 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, пояснення надав аналогічно викладеним в первісній позовній заяві та відзиві на зустрічний позов.

Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні первісний позов визнали в частині розірвання шлюбу, в іншій частині заперечували та просили відмовити, зустрічний позов підтримали та просили задовольнити, пояснення надали аналогічно викладеним у зустрічній позовній заяві, додаткових поясненнях.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (матірю) проживав у м.Броварах близько 15 років. Спочатку вони вдвох із матірю з 2008 року проживали та орендували квартиру у м.Київ, а з 2010 року по 2014 рік вони із матірю та ОСОБА_3 проживали у його батьків у АДРЕСА_3 .

Свідок зазначив, що чим довше вони проживали разом, тим більше він помічав як змінюється відношення ОСОБА_3 до його матері. Між ними почали виникати сварки та бійки. Свідок суду повідомив, що у 2016 2017 році у ОСОБА_3 виникла проблема із алкоголем, тому ОСОБА_5 наполягала на тому, щоб останній закодувався. Після кодування ОСОБА_3 більше не вживав алкоголь. З 2017 року по 2019 рік він ще якось ходив на роботу на пів дня. У 2020 році ОСОБА_5 почала працювати, і вони із ОСОБА_3 узгодили, що він буде піклуватись за дитиною, а вона буде працювати. Дійсно ОСОБА_3 став більш активно займатися дитиною, завозив його зранку на заняття, забирав, завозив на гуртки. ОСОБА_3 перестав працювати із початком епідемії на Ковід, а в його матері навпаки у клініці Добробут добавилось роботи, в неї підвищився дохід, вона часто залишалась на роботі на дві-три доби поспіль. У грудні 2021 року ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_3 про те, що вона хоче із ним розлучитись, оскільки знайшла іншого чоловіка. Із січня 2022 року у сімї почалися скандали. 24 лютого 2022 року зранку вони із матірю приїхали до батьків ОСОБА_3 де він проживав із ОСОБА_13 , щоб евакуювати дитину у більш безпечне місце, на той час це був запад України, але ОСОБА_3 завадив забрати дитину, а ОСОБА_13 не розуміючи ситуацію рознервувався, тому мати ОСОБА_3 забрала дитину і закрилась із ним у іншій кімнаті. Був викликаний наряд поліції, і їм нічого не лишалось як евакуюватись із м.Бровари без ОСОБА_13 .

Свідок також пояснив, що із ОСОБА_17 вони перебувають у відносинах близько 5 років. З 2020 року вона майже щодня почала проживати із ним за адресою АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_9 її цивільний чоловік, вони з ним перебувають у стосунках близько 5 років. Із 2020 року вона майже щодня почала проживати разом із ОСОБА_18 у нього вдома. Зранку вона Нікіті готувала сніданок, вони збирались, Нікіта їхав на роботу, відвозив її до батьків, або ж вона йшла по своїм справам. Вихідні вони проживали у нього і час проводили разом. Свідок пояснила, що за вказані роки вона ніколи не бачила ОСОБА_3 ні випившим, ні таким що вживає алкоголь, оскільки він закодований. Суду пояснила, що ОСОБА_5 працювала медсестрою у м.Києві, з 2020 року у звязку із пандемією ОСОБА_19 по двітри доби лишалась на роботі, а коли поверталась додому, то в квартирі було не прибрано, і не було чого їсти, хоча ОСОБА_3 був постійно вдома, але їй не допомагав. Після змін ОСОБА_20 завжди була ініціатором того, щоб поїхати із дитиною десь за місто, у ліс відпочити, вони гарно проводили час. З 2020 року ОСОБА_13 завжди був із ОСОБА_3 , він його відвозив на заняття, гуртки та забирав додому. Свідок зазначила, що ніколи не бачила щоб ОСОБА_21 щось купував дитині. Був один подарунок який вони із ОСОБА_13 разом купили в магазині, але ж ОСОБА_21 при цьому розрахувався карткою ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 приязно ставився до матері, обнімав її і цілував, але після того як ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_3 про розлучення, дитина змінила свою поведінку відносно неї, особливо це було очевидно коли був присутній ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона рідна сестра ОСОБА_3 , тому сімю Крушельницьких знає із 2007 року. Так, у 2007 році на той час ОСОБА_7 переїхала проживати до м.Бровари. Вони із ОСОБА_3 орендували квартиру, а після одруження у травні 2008 року почали проживати у його батьків. Згодом у придбаній квартирі по АДРЕСА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_13 . Оскільки дитина потребувала догляду, ОСОБА_5 перебувала у декретній відпусці, весь цей час забезпеченням сімї займався ОСОБА_3 . Сімя проживала добре, свідок навіть не могла подумати, що вони колись будуть розлучатися. У 2019 році ОСОБА_5 вийшла на роботу медсестрою у клініку м.Києва, почала багато працювати, але оскільки син потребував догляду, необхідних для нього занять, гуртків, то подружжям було прийнято рішення про те, що ОСОБА_23 буде займатись сином, а ОСОБА_20 буде працювати. ОСОБА_23 підробляв, але це вже не були такі постійні заробітки як раніше. Приблизно наприкінці травня 2021 рку ОСОБА_5 їздила до Криму відпочивати, а коли повернулась до повністю змінила ставлення до сімї. Після Нового року у січні 2022 року вона повідомила ОСОБА_3 , що вони розлучаються.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 173, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1153 (а.с. 6).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має вроджену хворобу мікроцефалія та системне недорозвинення мови І-ІІ рівня та потребує постійного догляду та систематичних занять, для інтелектуального розвитку, психолого-педагогічної, фізкультурно-спортивної, соціальної та побутової реабілітації, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда (вікова категорія від 0 до 18 років) № 324 від 23.09.2021 року, медичним висновком № 47 від 26.03.2013 року (а.с.81-85, 94).

ОСОБА_3 дав згоду на тимчасову поїздку до окупованої території Криму в період з 26 травня 2021 року по 26 серпня 2021 року його мололітньому сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_5 , посвідчену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Майстренко В.В. 20.05.2021 року, зареєстровану в реєстрі №602 (а.с. 65).

Під час поїздки до Криму ОСОБА_5 без відома батька подала документи для оформлення громадянства російської федерації. Згідно повідомлення № 49/40892 від 28.09.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про рішення про прийом її до громадянства російської федерації (а.с. 80).

Згідно характеристик Броварської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 від 20.01.2022 року та 21.01.2022 року, характеристики ДЮСШ Інваспорт Київського регіонального центру Інваспорт від 25.01.2022 року, характеристики плавального басейну ?Купава? від 25.01.2022 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує школу, заняття з легкої атлетики, басейн у супроводі батька, всі організаційні та виховні питання вирішуються батьком ОСОБА_3 (а.с. 86-89)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області № 301 від 28.06.2022 року 24 січня 2022 року спеціалістами Служби було здійснено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 , про що було складено відповідний акт № 33. (а.с. 32-41)

У ході обстеження було з`ясовано, що родина проживає в трикімнатній квартирі загальною площею 70,0 кв.м, житловою - 42,0 кв.м, власником якої є ОСОБА_5 . В квартирі наявні водо-, електро- та газопостачання. Помешкання чисте, з косметичним ремонтом, мебльоване, оснащене побутовою технікою, с/в сумісний. Зі слів ОСОБА_5 , борги за комунальні послуги відсутні. Для дитини виділена окрема кімната, в якій наявні шафа для речей, ліжко, стіл, стілець, комп`ютер, навчальна література. Малолітній забезпечений одягом, взуттям та продуктами харчування.

16 лютого 2022 року спеціалістом Служби та фахівцем із соціальної роботи Центру було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , про що було складено відповідний акт №99. У ході обстеження було встановлено, що останній разом із сином ОСОБА_13 з 13.02.2022 проживає в чотирикімнатній квартирі загальною площею 85,0 кв.м, житловою - 51,0 кв.м. Наявне водо-, електро-, газо- та теплопостачання. Санітарно-технічний стан житла придатний для проживання дитини. У помешканні чисто, охайно та прибрано. Зі слів ОСОБА_3 , борги за комунальні послуги відсутні. Малолітній забезпечений окремою кімнатою площею 9,0 кв.м, у якій наявне окреме спальне місце, зона для навчання та відпочинку. Дитина забезпечена одягом, взуттям та продуктами харчування. Для проживання та індивідуального розвитку дитини створені належні умови.

Згідно з наказом № 01К від 21.02.2022 товариства з обмеженою відповідальністю ?Феррофлоор?, ОСОБА_3 було прийнято на роботу з 22.02.2022 на посаду менеджера з продажу.

Згідно з довідками від 14.02.2022, виданими комунальним некомерційним підприємством територіальних громад Броварського району Київської області ?Броварська багатопрофільна клінічна лікарня?, ОСОБА_3 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, 2Серія РРТ № 593515 від 20.04.2021, виданого КНП ?КМНКЛ ?Соціотерапія?, ОСОБА_5 під наглядом лікаря нарколога не перебуває.

08 червня 2022 року спеціалістами Служби було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за його місцем реєстрації, про що було складено відповідний акт №205. У ході обстеження було встановлено, що останній разом із сином ОСОБА_13 з 13.02.2022 проживає в чотирикімнатній квартирі загальною площею 85,9 кв.м, житловою - 52,3 кв.м. Наявне водо-, електро-, газо- та теплопостачання. Санітарно-технічний стан житла придатний для проживання дитини. У помешканні чисто, охайно та прибрано. Наявні меблі та побутова техніка. Зі слів ОСОБА_3 , борги за комунальні послуги відсутні. Малолітній забезпечений окремою кімнатою площею 9,0 кв.м, у якій

наявне окреме спальне місце, є робоча зона та зона для відпочинку. Дитина

забезпечена одягом, взуттям та продуктами харчування. Для проживання та

індивідуального розвитку дитини створені належні умови.

Зі слів ОСОБА_3 , мати дитини знаходиться в евакуації. Останній раз спілкувалась із сином 07.06.2022 по відеозв`язку. На момент обстеження малолітній був удома, грав на планшеті в ігри. На запитання спеціаліста ?Хто тобі подарував планшет?? ОСОБА_13 вказав на бабу. На запитання чи любить хлопчик батька, дитина радісно замахала руками, вказуючи на батька. На аналогічне запитання про матір, ОСОБА_13 почав заперечувально махати руками, а вираз його обличчя змінився з радісного на стривожене.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, яке відбулося 15 червня 2022 року було розглянуто заяву ОСОБА_3 щодо надання висновку до суду про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 разом із ним. На засіданні був присутній ОСОБА_3 , спілкування з ОСОБА_5 відбувалось за

допомогою відеоконференції ?ZOOM?. Також участь у відеоконференції

?ZOOM? взяв представник ОСОБА_5 - ОСОБА_1

ОСОБА_5 повідомила що наразі проживає у місті Варшава. Планує повертатись до м. Бровари як тільки в неї буде документ, що місце проживання ОСОБА_13 буде визначено з нею. Повідомила, що 24 лютого 2022 року вранці, разом із своїм повнолітнім сином прийшла за адресою проживання чоловіка з метою забрати ОСОБА_13 та вивести його в безпечне місце. Однак ОСОБА_3 разом зі своїми батьками, почали чинити опір та не віддавали їй сина. Розповіла, що їй та старшому сину були нанесені тілесні ушкодження. Було викликано поліцію, однак сина їй не віддали. Цього ж дня вона перетнула кордон України.

ОСОБА_3 повідомив, що все відбувалось інакше. О 07.00 год ранку ОСОБА_5 прийшла з старшим сином пересвідчитись чи ОСОБА_13 перебуває в безпеці. Їх впустили до квартири. ОСОБА_5 вбігла до кімнати, в якій спав син, схопила його та намагалась силоміць одягнути. Син відбивався від неї, царапався, як міг. Мови про евакуацію дитини не було. У нього почалась бійка зі старшим сином. Почали штовхатись. Поліція приїхала через годину. Об 11.00 год ранку дізнався, що матір дитини покинула межі Київської області. Останні 2 роки дитиною займався він. Склалися так обставини за її бажанням та її пропозицією, що дружина працювала, а він займався вихованням сина. Зазначив, що суть конфлікту полягає в тому, де залишиться дитина. Мама оформила собі та сину громадянство росії ще до початку війни, без його відома, і сказала, що вони переїжджають жити до окупованого Криму.

Через хворобу дитини її думку з`ясувати неможливо.

Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 ?Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини?, взявши до уваги Конвенцію ООН про права дитини, факт, що наразі ОСОБА_3 створені належні умови для проживання та виховання дитини, прив`язаність сина до батька та факт, що батько не залишив сина під час війни росії проти України, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Оцінивши досліджені докази, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо і намірів продовжувати сімейні відносини не мають, суд вважає за можливе задовольнити первісний позов в частині розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Так, згідно ст. 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України ?Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Так, відповідно до положень ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 141, 150, 151, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За встановлених судом обставин, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення, необхідно визначити місце проживання дитини батьком, який забезпечує його інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання.

При прийнятті рішення суд враховує аналіз наведених вище норм права, зокрема й практику Європейського суду з прав людини, які дають підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову в частині визначення місця проживання дитини, а саме визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року).

За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідног овіку.

Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно ст. 7 ЗУ Про державний бюджет установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних групп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей вікомвід 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. У 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2684 гривні, а для основних соціальних і демографічних групп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1. ст. 184 СК України).

Враховуючи викладені обставини, розмір встановленого прожиткового мінімуму, а також спільний обов`язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову в частині стягнення аліментів, а саме стягувати із ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 аліменти в розмірі 2833 грн. 00 коп. щомісячно, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 на утримання дитини ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 . В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 76-83, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини із матір`ю задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрований 16 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрйонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 173 - розірвати.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити незмінним.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 аліменти в розмірі 2833 грн. 00 коп. щомісячно, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 на утримання дитини ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.