Провадження № 22-ц/802/269/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Фізичної особа - підприємця ФОП ОСОБА_1 в жовтні 2021 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. Позов обґрунтовувала тим, що вона є фізичною особою підприємцем. Здійснюючи господарську діяльність з роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, 01 липня 2019 року між нею та ТОВ «Вест Проперті» було укладено договір № 8-19ВП оренди нежитлового приміщення, згідно якого їй передано в оренду нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Строк дії договору до 31 грудня 2021 року. У вказаному приміщенні відкрито магазин з роздрібної торгівлі одягом та взуттям іноземного виробництва «Шара». ОСОБА_2 05 липня 2021 року близько 15 год зайшов в магазин з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводився агресивно та без будь-яких причин ударами рук пошкодив антикрадіжні ворота, які були розташовані на вході у приміщення магазину. Зазначені обставини встановлені та підтверджуються постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2021 року у справі №161/12300/21, ЯКОЮ відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 68 грн. Діями відповідача їй завдано майнової шкоди у розмірі вартості послуг з ремонту пошкоджених антикрадіжних воріт у розмірі 6820 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 6820 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2022 року позов задоволено. Стягуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6820 грн та судові витрати по сплаті судового збору 908 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає його необ`єктивним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Жодних листів, судових повісток щодо проведення судових засідань він від суду не отримував та не знав про прийняття вказаного рішення. У зв`язку із тим, що він не був завчасно повідомлений судом про розгляд справи, вважає, що його право на захист було порушено. З копією оскаржуваного рішення ознайомився у державній виконавчій службі після того, як сусід 27 грудня 2022 року приніс йому виконавчий лист. Копію судового рішення ним не отримано. Він був також позбавлений можливості вчасно ознайомитися з матеріалами та надати суду належні заперечення й докази, що призвело до винесення судом необ`єктивного рішення. Судом не взято до уваги жоден із доводів, наведених відповідачем у відзиві-запереченні щодо відсутності в додатках до позовної заяви паспорта із зазначенням марки антикрадіжної системи, акту про проведення антикрадіжної системи в експлуатацію, довідки балансоутримувача антикрадіжної системи, в якій відображено до якої групи основних засобів та інших необоротних активів віднесено систему, оскільки саме залежить встановлення мінімально допустимих строків амортизації. Позивачем не надано експертизи вартості ремонту антикрадіжних воріт, яка є обов`язковою для такої категорії справ, оскільки неможливо визначити дійсну вартість пошкоджень, що впливає на вартість завданої матеріальної шкоди. Ненадання позивачем до позову оригіналів документів свідчить про те, що їх не існує. Вважає таким, що не відповідає дійсності твердження позивача про обставини спричинення шкоди. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2022 року.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною. Зазначає, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що йому не було відомо про судові засідання, про неотримання листів, судових повісток, оскільки ним було надіслано на адресу суду першої інстанції відзив-заперечення на позовну заяву, датований 17 грудня 2021 року, згідно якого ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками відповідач отримав 14 грудня 2021 року, мав можливість подати суду свої заперечення, ознайомитись з матеріалами справи, надати докази. Законодавство не вимагає ведення обліку основних засобів та необоротних активів, проведення їх оцінки та амортизації суб`єктом господарювання, що перебуває на спрощеній системі оподаткування. Антикрадіжні ворота придбані нею у лютому 2021 року. Вона вимагає відшкодувати вартість ремонту майна і до стягнення підлягає повна сума понесених витрат без врахування зносу пошкодженого майна в процесі експлуатації. Відповідач не звертався до суду із клопотанням про призначення експертизи з метою визначення розміру матеріальної шкоди, відповідних висновків експерта не подав. Обставини завдання шкоди встановлені постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2021 року у справі №161/12300/21, що набрала законної сили, а тому твердження відповідача про несвідоме вчинення таких дій спростовується вказаним судовим рішенням. Відсутність у продавця ОСОБА_3 особистих претензій до відповідача жодним чином не стосуються майнових претензій позивача.

Відповідач ОСОБА_2 направив до апеляційного суду 02 березня відповідь на відзив позивача ФОП ОСОБА_1 , у якому вказав, що вважає безпідставними посилання позивача на положення ст.ст.128-131 ЦПК України, оскільки він не отримував судових повісток. Не заперечує, що подавав відзив на позовну заяву та готовий був відшкодувати завдану шкоду частково у розмір 40% від суми заявлених збитків, однак не міг з`ясувати яких механічних пошкоджень зазнала антикрадіжна система. Накладна №76 та копія квитанції №2 ні до позовної заяви, а ні до відзиву на апеляційну скаргу долучена не була, хоча в додатках зазначено про їх надання. Видаткова накладна, акт приймання виконаних робіт вважаються документами первинного обліку та не є розрахунковими документами, тому є неналежними доказами, оскільки містять суб`єктивний характер, а також є недостатніми та не носять експертний характер. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи, що позбавило його можливості захищати права та інтереси в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що 11 жовтня 2021 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 20 грудня 2021 року. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю бути присутнім у судовому засіданні за сімейними обставинами. До суду першої інстанції 17 грудня 2021 року надійшов відзив-заперечення відповідача на позовну заяву.

Розгляд справи судом призначено на 23 лютого 2022 року. Судова повістка про виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 23 лютого 2022 року, повернулася в суд першої інстанції без вручення адресату.

За приписами ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зазначено, що "приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)".

Будь-яких матеріалів, які б свідчили про застосування судом першої інстанції інших передбачених ЦПК України способів повідомлення відповідача про судове засідання, призначене на 23 лютого 2022 року, матеріали справи не містять. Розгляд справи проведено без участі сторін, при цьому суд в ухвалі про відкриття провадження зазначив, що явка учасників справи та їх представників визнана судом обов`язковою з метою надання особистих пояснень.

Відповідачу було відомо про поданий позов, судом першої інстанції йому надавався строк для подання відзиву та доказів по справі. Відповідач повинен був цікавитися відомим йому судовим провадженням, чого не робив, доказів по справі у встановлений строк до суду першої інстанції не подавав, клопотань з цього приводу не заявляв.

Порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, якщо справу (питання) розглянуто за відсутності будь-якого учасника, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Враховуючи неналежне повідомлення судом першої інстанції відповідача ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання, за результатами якого ухвалено оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухвалення нового.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_1 є орендарем нежитлового приміщення першого поверху, площею 550 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 05 липня 2021 року близько 15 год перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 пошкодив майно, а саме антикрадіжні ворота, які були розташовані на вході у приміщення магазину, чим завдав матеріальної шкоди позивачу.

Зазначені обставини підтверджуються постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2021 року у справі №161/123000/21, яка набрала законної сили 26 серпня 2021 року, відносно відповідача ОСОБА_2 . Останній в судовому засіданні під час розгляду цієї справи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, визнав повністю.

Позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 6820 грн. Позивачем ФОП ОСОБА_1 згідно рахунку № 14-р від 06 липня 2021 року та акту виконаних робіт від 07 липня 2021 року було сплачено на користь ФОП ОСОБА_4 6 820 грн за надані послуги (виконані роботи) по заміні радіочастотних плат в протипроникних системах (антикрадіжних воротах), монтажу, демонтажу плат та їх налаштування.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вчинення адміністративного правопорушення, які регулюються положеннями ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтями 1166, 1167 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

У діях відповідача ОСОБА_2 встановлено його протиправну поведінку та вину у заподіяні заподіяно шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та його протиправною поведінкою. Таким чином, обов`язкові елементи, на підставі яких виникає деліктне зобов`язання ОСОБА_2 у вигляді обов`язку відшкодувати завдану майнову шкоду ФОП ОСОБА_1 встановлені.

Заперечення відповідача щодо обставин справи, викладені у відзиві на позовну заяву, апеляційній скарзі та відповіді на відзив на апеляційну скаргу не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки вони не доводяться іншими доказами і спростовуються вищезазначеним.

Щодо обґрунтувань апеляційної скарги в частині недоведеності позивачем вартості завданої їй майнової шкоди та необхідності призначення відповідно експертизи колегія суддів зауважує таке.

На підтвердження понесених витрат з відновлення пошкоджених відповідачем антикрадіжних воріт позивач надала до суду першої інстанції копію акту виконаних робіт від 07 липня 2021 року, копію квитанції №87 про оплату наданих послуг за актом. Згідно копій цих документів вартість робіт з відновлення радіочастотних плат в протипроникних системах (антикрадіжних воротах) та демонтажу, монтажу плат і їх налаштування становила 6820 грн.

В суді першої інстанції у відповідача не виникало сумнівів щодо належності таких доказів, він лише зазначав про їхню недостатність для точного встановлення завданої майнової шкоди, оскільки вважав що для цього необхідна експертна оцінка. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що копії документів, наданих позивачем до позовної заяви, відповідають їхнім оригіналам, які надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу на вимогу відповідача та приєднані до матеріалів справи. Заперечуючи щодо розміру суми завданої майнової шкоди, відповідач ОСОБА_2 а ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не звертався з клопотанням про призначення судової експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, жодних належних та допустимих доказів на спростування заявленої позивачем суми збитків також не надав.

Відповідно до вимог 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому апеляційний суд приймає надані позивачем документи в якості допустимих письмових доказів і встановлений на підставі них розмір матеріальної шкоди, завданої власнику антикрадіжних воріт.

Колегією суддів встановлено, що шкода майну позивача завдана внаслідок винних дій відповідача, і тому суд стягує з нього на користь позивача у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 6820 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 908 грн та стягнути з відповідача на користь держави різницю між сплаченим ним судовим збором за подання апеляційної скарги (536,80 грн) та судовим збором, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги (908 грн х 150% = 1362 грн), що становить 825,20 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міскрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2022 року в цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6820 (шість тисяч вісімсот двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 825 (вісімсот двадцять п`ять) гривень 20 коп. судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 10 березня 2023 року.

Головуючий

Судді