КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/2108/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Лобоцької В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Шипікою Андрієм Васильовичем , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, який мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 проживає двома поверхами вище та є власником квартири АДРЕСА_2 в тому ж будинку.

Позивач вказувала, що 08 липня 2019 року її квартиру було затоплено. Факт пошкодження квартири АДРЕСА_3 був зафіксований актом № 1 від 08 липня 2019 року. Згідно вказаного акту залиття сталось внаслідок пошкодження з`єднувального шлангу гарячої води на кухні у квартирі АДРЕСА_2 , причина пошкодження - неналежне утримання сантехнічного обладнання.

Позивачем було замовлено та проведено оплату у ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» за послуги із визначення вартості відновлювального ремонту після залиття, зокрема сплачено 4 000 грн. Відповідно до висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири визначено, що його ринкова вартість становить 166000 грн.

Крім того вказувала, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду у сумі 100000 грн., яка виразилась у переживаннях з приводу пошкодження власного майна, порушення звичного способу життя, погіршенні здоров`я.

Посилаючись на те, що залиття сталося з вини відповідача, позивач просила суд стягнути з відповідача на відшкодування, завданої їй залиттям квартири, матеріальну шкоду у сумі 170 000 грн., моральну шкоду у сумі 100 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Шипіка А.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що таким рішенням фактично відмовлено позивачу у реалізації самого права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, через те, що після встановлення факту залиття квартири, визнання вини відповідача у такому залитті судом було відмовлено у стягненні будь-якого відшкодування через ряд формальних обставин та недоліків наявних у справі документів у справі, як доказів. Апелянт вважає, що судом неналежно оцінено надані докази, що складені уповноваженими особами та ліцензованими експертами.

Звертає увагу, що судом в порушення строків за клопотанням представника відповідача долучено рецензію на висновок про вартість відновлювального ремонту у липні 2020 року, та не враховано, що у справі приймало участь два інших адвоката, а в подальшому адвокат Сухомлинова Н.І. у березні 2020 року ознайомлювалась з матеріалами справи та не надавала жодних рецензій. Натомість, усне клопотання представника позивача про долучення документу про право власності на квартиру АДРЕСА_3 судом відхилено через тривалість розгляду справи. Апелянт вбачає в таких діях суду порушення принципу рівності сторін.

Представник позивача Шипіка А.В. вказує, що на підтвердження вартості відновлювального ремонту суду було надано Акт та Висновки про вартість такого ремонту, складений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», що складені уповноваженими особами, на яких не впливала позивач, не приймала жодної участі у його складанні, а будь-які формальні неточності чи описки в тексті Акту чи Звіту не можуть вказувати на їх неналежність, як доказу залиття квартири позивача з вини відповідача, що було визнано в судовому засіданні.

Наголошує в апеляційній скарзі й на тому, що право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_2 в момент затоплення квартири позивача АДРЕСА_3 встановлено судовим рішенням від 07 серпня 2020 року у справі № 753/17390/19 за позовом ОСОБА_4 , власника квартири поверхом вище над квартирою ОСОБА_1 , яку також затоплено відповідачем ОСОБА_3 . Тобто, факт залиття з вини відповідача чи її право власності на квартиру в момент затоплення не потребували доказування, оскільки були встановлені судовим рішенням.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - адвокат Шипіка А.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

26 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 адвоката Сухомлинової Н.І., у якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх зведеними до переоцінки доказів, оскільки Акт та Висновок містили суттєві недоліки, та не могли враховуватись судом при прийнятті рішення.

Також вважає, що суд першої інстанції сприяв сторонам у рівному обсязі та долучав докази обох сторін з поновленням строку на їх подання, зокрема, судом було долучено корегований Висновок про вартість відновлювального ремонту.

Крім того, у відзиві вказує, що з метою визначення реальних розмірів заподіяної шкоди позивачу за клопотанням відповідачки у справі, судом першої інстанції було призначено судову будівельно-технічну експертизу в КНДІСЕ. Однак при проведенні судової експертизи експертом вказано на неможливість надання оцінки вартості відновлювального ремонту через відсутність в матеріалах справи всіх необхідних даних, а обов`язок доказування факту заподіяння шкоди та розмір такої шкоди покладено на позивача.

Відтак, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено позовних вимог щодо матеріальної шкоди належними та допустимими доказами, а тому адвокат Сухомлинова Н.І. просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

При апеляційному розгляді справи позивачка ОСОБА_1 та її представник Шипіка А.В. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідачки у справі ОСОБА_3 , адвокат Сухомлинова Н.І. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача у справі, її представника, представника відповідачки у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником Шипікою А.В. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 в тому ж будинку.

08 липня 2019 року квартиру позивача було затоплено. Факт залиття квартири АДРЕСА_1 був зафіксований актом № 1 від 08 липня 2019 року, складений ЖК «ТРИКОТАЖНИК-4». Згідно вказаного акту, залиття сталось внаслідок пошкодження з`єднувального шлангу гарячої води на кухні у квартирі АДРЕСА_2 , причина пошкодження - неналежне утримання сантехнічного обладнання.

Вирішуючи вказаний спір між сторонами суд зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що їй як власнику квартири АДРЕСА_1 завдано матеріальну шкоду. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на позивача. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи.

В матеріалах справи, також відсутні відомості щодо права власності відповідача на квартиру АДРЕСА_4 .

Під час розгляду справи, представником відповідача надані пояснення з цього питання, на момент залиття квартири поверхом нижче, ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_2 , проте на сьогодні вона подарувала квартиру своєму синові. Факту залиття квартири ОСОБА_3 не заперечує, проте на складення акту її не було запрошено, акт має чисельні неточності, зокрема: не вказано всіх членів комісії, акт підписаний невідомими особами. Також не погоджується з розміром збитків, оскільки вони в декілька разів завищенні, вона намагалася вирішити дане питання в позасудовому порядку та відшкодувати шкоду у розмірі 60 000,00 грн, проте позивач відмовився від пропозиції та подав до суду вказаний позов.

Також суд, перевіряючи надані позивачем докази та надаючи їм оцінку зазначив, що в акті № 1 від 08 липня 2019 року не вказано всіх членів комісії, а на звороті акту відсутній підпис члена комісії ОСОБА_5 . Акт містить відомості по двом квартирам, а саме: 84, 88.

В матеріалах справи міститься висновок ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 . Стороною відповідача було замовлено рецензію на вказаний висновок. Після чого, стороною позивача було подано виправлений висновок, в якому проставлено підпис на титульному аркуші висновку та вказано розмір збитків 166 126,00 грн. У розділі 3.2. вказано, «…10 липня 2019 року комісія кооперативу ТРИКОТАЖНИК-4 у складі: сантехніка ОСОБА_5, голови правління ОСОБА_7 та члена правління ОСОБА_6 , провела обстеження…». Разом з тим, суд звертає увагу, що акт № 1 від 08 липня 2019 року, який міститься в матеріалах справи складений 08 липня 2019 року. В акті не фігурує прізвище ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України позовні вимоги щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири , у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Перевіряючи доводи позовної заяви в частині позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенню, оскільки на думку суду першої інстанції вони є похідними від позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди не відповідає.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо не доведення позивачем заявлених позовних вимог в частині розміру заподіяної матеріальної шкоди в сумі 170 000 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК Українисуд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша - п`ята статті 319 ЦК України).

Відповідно до статті 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що залиття квартири позивача відбулось внаслідок неналежного відношення мешканців квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться двома поверхом вище, до мереж водопостачання, внаслідок чого сталося пошкодження з`єднувального шлангу гарячої води на кухні, витік гарячої води із системи водопостачання та залиття квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , що розташовані поверхами нижче.

Суд першої інстанції, перевіряючи надані позивачем докази щодо залиття квартири позивачки та спричинення їй цим матеріальної шкоди, їх характер, обсяги та розмір шкоди дійшов висновку про недоведеність цих обставин в частині об`єктивності, дійсності та достовірності розмірів заподіяння вказаної шкоди.

Так, із наданого позивачкою у справі Акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою : АДРЕСА_6 від 08 липня 1019 року ( так зазначено в акті) вбачається, що комісія в складі : Голова правління- ОСОБА_7 , сантехнік ОСОБА_5 склали акт проте, що нею була обстежена квартира АДРЕСА_1 на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . Квартира розташована на 8 поверсі 14 поверхового 1995 року побудови, складається з трьох кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі АДРЕСА_3 постраждала: 1. кімната загальною площею 18 м.2 , а саме: підлога, стіни, стеля; 2. кімната загальною площею 18 м.2 , а саме: стеля; 3. кімната загальною площею 12 м.2 , а саме: підлога, стіни, стеля; 4. кухня загальною площею 8 м.2 , а саме: стіни, стеля; 5. Вхідна група загальною площею 3 м.2 , а саме: стіни, стеля; 6. коридор загальною площею 4 м.2 , а саме: стіни, стеля.

В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_2 виявлено : пошкодження з`єднувального шлангу гарячої води на кухні. Причина пошкодження - неналежне утримання сантехнічного обладнання.

Зазначений акт підписали : ОСОБА_4 АДРЕСА_5, ОСОБА_8 АДРЕСА_5, ОСОБА_9 АДРЕСА_8 та ОСОБА_10 АДРЕСА_9 .

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Окрім забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: "чітко зазначити причини". Проста фіксація замокання стін та стелі не буде розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини Відповідача.

Аналогічної позиції викладена у Постанові Верховного Суду України: у справі № 6-2125цс16 від 23 липня 2017 року, в якій було зазначено, що позивачі не надали комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження, а суди попередніх інстанцій, установивши факт залиття квартири, не з`ясували причини залиття квартири позивачів та не установили особу, відповідальну за завдану шкоду.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги позивачки та заперечення представника відповідача щодо доведення/не доведення факту залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу у справі ОСОБА_1 , та розміру спричиненої матеріальної шкоди, колегія суддів бере до уваги ті обставини, що відповідач у справі ОСОБА_3 на заперечує сам факт залиття квартири позивачки, що мав місце 08 липня 2019 року. Більш того вказані обставини серед іншого підтверджуються і обставинам, які зазначені у рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року та постанові Київського апеляційного суду від 9 лютого 2021 року у справі №753/17390/19 в яких також підтверджується витік води на кухні квартири АДРЕСА_4 , яка на праві власності на момент залиття належала відповідачці у справі ОСОБА_3 , що нею також не заперечувалося.

Разом із тим, перевіряючи доводи позивачки в частині доведення розміру заподіяної шкоди та покладення на відповідачку ОСОБА_3 обов`язку відшкодувати вказані збитки колегія суддів враховує наступне.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 на підтвердження розміру заподіяної їй матеріальної шкоди в сумі 166000 грн, подала до суду Висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , який виготовлений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» (а.с.19 т.1).

Разом із тим, представником відповідача у справі ОСОБА_3 , адвокатом Сухомлиновою Н.В. при проведенні судом підготовчого засідання була подана суду Рецензія на вище зазначений Звіт «Висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 », підписана виконавчим директором Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Українська товариство оцінювачів» Крижановською Т. Згідно висновку вказаної рецензії : Звіт - Висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , який виготовлений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» - кваліфікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеної у звіті, після виправлення зазначених недоліків (а.с.127-131 т.1)

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Оскільки наданий позивачкою доказ : Висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , який виготовлений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», заперечувався відповідачкою на підтвердження чого було подано Рецензування вище вказаного Звіту, що проведено уповноваженими особами, тому суд першої інстанції у відповідності до положень п.2 ч.1 ст. 103 ЦПК України призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України.

Згідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №32447/20-43 від 08 липня 2021 року : «встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, в зв`язку з проведенням ремонтних робіт в зазначеній квартирі.

Встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 згідно наданих документальних даних не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи №753/20506/19 всіх необхідних для розрахунку даних».

Ухвалюючи вказаний висновок експерт зазначив, що «Здійснити розрахунок вартості ремонтно-відновлювальних робіт (розміру завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 на підставі вихідних даних, що зазначені в Акті про залиття житлового/нежитлового приміщення від 08.07.2019 року (а.с. 16-17) не вбачається можливим, оскільки в зазначеному акті не вказаний повний детальний опис пошкодженого опорядження, покриття підлоги, ступінь та обсяги їх пошкодження, відсоток фізичного зносу на час залиття, а також характеристики використаних при проведенні останнього ремонту будівельних матеріалів і виробів, що дозволяють встановити їх вартість.

Здійснити розрахунок вартості ремонтно-відновлювальних робіт (розміру завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 на підставі вихідних даних, що зазначені у Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , що складений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», від 27.07.2019 (а.с. 83-117), дата оцінки 20.08.2019, не вбачається можливим, оскільки:

- опис виявлених Оцінювачем пошкоджень не містить достатньої кількості даних щодо обсягів, ступеня пошкоджень опоряджувальних покриттів, покриття підлоги, характеристик використаних при проведенні останнього ремонту будівельних матеріалів і виробів, що дозволяють встановити їх вартість, а також відсотку їх фізичного зносу на час залиття;

- фотознімки, наявні у Висновку, не містять посилань на назви зображених на них приміщень, не охоплюють всі площі опоряджувальних покриттів та покриття підлоги, не дозволяють в повній мірі визначити обсяги та ступінь пошкодження опорядження, покриття підлоги, не дозволяють в повному обсязі встановити характеристики пошкоджених опоряджувальних покриттів стін, стелі, підлоги і, відповідно, встановити вартість використаних при проведенні останнього ремонту будівельних матеріалів і виробів;

- дефектний акт на відновлювальний ремонт квартири АДРЕСА_1 не містить даних щодо повного опису характеристик матеріалу опорядження та покриття підлоги;

- локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на відновлювальний ремонт в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 не містить даних щодо повного опису характеристики матеріалу опорядження та покриття підлоги, що дозволяють встановити їх вартість, а також обсягів пошкоджень покриття підлоги та опорядження;

- підсумкова відомість ресурсів не містить даних, що дозволяють встановити вартість будівельних матеріалів і виробів, які були використані при проведенні останнього ремонту.

Так, відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів доходить висновку, що позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами розмір заподіяної їй матеріальної шкоди, а обставини, які зазначені в Акті про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 08 липня 2019 року та у Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , що складений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», від 27 липня 2019 року не можуть бути визнанні такими, оскільки спростовані Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №32447/20-43 від 08 липня 2021 року складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. При цьому колегія суддів також враховує і те, що позивачка у справі ОСОБА_1 , провівши ремонт належної їй квартири на час вирішення справи, не надала суду та експерту доказів щодо реально понесених витрат на зазначений ремонт квартири та відповідності їх характеру та обсягу заподіяної шкоди залиттям квартири.

Таким чином висновок суду щодо не доведеності позивачем розміру заподіяної матеріальної шкоди є правильними, і суд апеляційної інстанції з ним погоджується.

Перевіряючи доводи апелянта про неправильність висновків суду першої інстанції, щодо відмови у стягненні із відповідача моральної шкоди, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною першою, пунктом 3 частини другої, частиною третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом першої інстанції сам факт залиття квартири позивачки з вини відповідачки мав місце, що також підтверджується Актом про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 08 липня 2019 року, поясненнями самої позивачки та проведення нею відновлювального ремонту у вказаній квартирі, що в свою чергу спричинило позивачці відповідні зміни у її життєдіяльності, оскільки замість звичного ритму життя вона вимушена була займатися ліквідацією наслідків залиття, проведенням ремонтних робіт, що призвело до завдання їй моральних страждань. З урахуванням обставин справи, тривалості існування вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що присудження їй 40 000 гривень в якості розміру морального відшкодування буде справедливою компенсацією заподіяної шкоди.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Оскільки суд апеляційної інстанції визнав доведеними позовні вимоги тільки частково, тому на користь позивача із відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1921 грн, із яких 768 грн. сплаченого в суді першої інстанції та 1152,60 грн в суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. 22, 23, 1167 ЦК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Шипікою Андрієм Васильовичем , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди скасувати, та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. АДРЕСА_7 РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 40 000 грн ( сорок тисяч гривень) як відшкодування спричиненої моральної шкоди та 1921 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв