Справа № 712/1660/23
Провадження № 2о/712/61/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.,

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 в будинку, який належав її матері ОСОБА_3 та її чоловікові, що являється вітчимом заявниці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності згідно договору дарування. Мати заявниці померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після своєї смерті залишила заповіт, згідно якого все своє майно, в тому числі і 1/2 будинку, залишила дочці - заявниці по справі ОСОБА_1 , яка після смерті матері звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і в даний час проживає у вказаному домоволодіння в окремій кімнаті, хоч має своє житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають на даний час переселенці.

Після смерті матері заявниці її вітчим ОСОБА_2 став висловлювати заявниці претензії, що весь будинок належить йому, що тільки він являється господарем даного будинку, вигонив заявницю з будинку, при цьому висловлював відносно неї погрози. А потім коли він взнав про наявність заповіту, то став приставати до заявниці, пропонував їй співмешкати з ним. Відповідно вона відмовляла йому і він знову висловлював відносно неї погрози. Так 14.01.2023 року близько 16:00 години ОСОБА_2 прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння. Заявниця була дома не одна, так як до неї зайшла її кума ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 вчинив сварку, висловлювався нецензурно, погрожував заявниці фізичною розправою, вигонив з будинку, кричав, що вона незаконно проживає в даному будинку. Все це заявниця записала на телефон (запис при необхідності може бути наданий) і викликала працівників поліції. Коли вони приїхали, то провели бесіду з ОСОБА_2 , втихомирили його, пояснили, що вона має право на проживання в даному будинку як спадкоємиця померлої матері.

Після від`їзду працівників полії ОСОБА_2 ще деякий час висловлював в адрес заявниці погрози і тому вона знову звернулася до поліції. Працівники поліції знову приїжджали на виклик 17.01.2023 року, знову вона написала їм заяву відносно ОСОБА_2 .. Потім через тиждень, а саме 25.01.2023 року, працівники поліції знову приїжджали вже по своїй ініціативі до заявниці, знову поговорили з ОСОБА_2 , знову писали якісь документи. А 25.01.2023 року заявниця сама пішла по виклику до поліції і там інспектор поліції Черкаського РУП Кравченко Катерина Ігорівна (р.т. НОМЕР_1 ) склала адміністративний протокол від 25.01.2023 року (ЄО-2239) та виписала для ОСОБА_2 тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №265922 від 25.01.2023. Відповідно даного припису ОСОБА_2 строком на п`ять діб з 13-40 год. 25.01.2023 року до 13-40 год. 30.01.2023 року була заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. ОСОБА_2 був попереджений про адміністративну відповідальність в разі порушення даного припису. Заявниці було ж повідомлено про необхідність звернення в разі порушення припису. Але з боку ОСОБА_2 порушень не було, а потім заявницю госпіталізували до перитоніального центру Черкаської обласної лікарні в зв`язку з вагітністю, де вона знаходилась на зберіганні. 09.02.2023 року заявницю виписали додому де вона в даний час і знаходиться.

При цьому заявниця, як особа, що потерпіла від домашнього насильства, пояснює, що хоч в даний час ОСОБА_2 присмирнів і веде себе більш-менш допустимо, але вона опасається будь-яких протиправних дій відносно неї. А тому вона з метою хоч якось забезпечення можливості вчинення протиправних дій з боку її вітчима просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заявниця вважає, що на даний час засторога суду убезпечить її хоч якимось чином від посягань вітчима.

Всі вище викладені обставини свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як на даний час до кривдника не можливо прийняті інші більш ефективні міри впливу.

Для підтвердження факту насильницьких дій відносно заявниці суду надається копія тимчасового припису серії АА №265922 від 25.01.2023 стосовно кривдника ОСОБА_2 .

Просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 „ що мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , контактувати з ОСОБА_1 особисто, вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву не визнав та просив суд у ї задоволенні відмовити, пояснивши, що на даний час у нього з заявницею дуже добрі стосунки, він їй допомагає по господарству, оскільки остання вагітна. В січні 2023 року він випив трішки зайвого, тому з заявницею виник словесний конфлікт, про який він жалкує. Так він дійсно пропонував заявниці одружитися, але з тою метою щоб їй повністю залишився будинок після його смерті, оскільки він має сина, та не бажає щоб йому дісталася його частина будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 в будинку, який належав її матері ОСОБА_3 та її чоловікові, що являється вітчимом заявниці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності згідно договору дарування.

Мати заявниці, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після своєї смерті залишила заповіт, згідно якого все своє майно, в тому числі і 1/2 будинку, залишила дочці - заявниці по справі ОСОБА_1 , яка після смерті матері звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і в даний час проживає у вказаному домоволодіння в окремій кімнаті, хоч має своє житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають на даний час переселенці.

Заявник ОСОБА_1 вказує на випадки домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 , який використовує відносно неї ненормативну лексику, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, вчиняє психологічний тиск.

Вказані обставини заявник зазначає як вчинення щодо неї психологічного та фізичного насильства. На підтвердження даних обставин надала суду копію тимчасового припису серії АА № 265922 від 25.01.2023 року стосовно ОСОБА_2 . Тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на п`ять діб з 13:40 год. 25.01.2023 року та діє до 13:40 год. 30.01.2023 року.

25 січня 2023 року старшим інспектором СПДНВП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Кравченко Катериною Іванівною складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 228574 про те, що ОСОБА_2 впродовж останніх двох місяців за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно пасербиці гр.. ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, здійснював психологічний тиск, що викликало побоювання за своє життя і здоров`я, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

На час розгляду даної справи відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 примирилися, на даний час між ними дуже добрі стосунки. ОСОБА_2 допомагає ОСОБА_1 по господарству, оскільки остання вагітна. На день розгляду справи заявниця перебуває у лікарні.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд не застосовувати відносно нього обмежувальний припис, оскільки після пологів він має намір допомагати ОСОБА_1 , крім нього більше нікому допомогти ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив той факт, що на даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добрі стосунки, останній допомагає заявниці по господарству.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до частини першої ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.(п. 9 ч.1 ст.1 Закону).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 декілька разів викликала поліцію для вжиття мір до свого вітчима ОСОБА_2 , який на той час перебував в стані алкогольного сп`яніння. Однак на даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у добрих стосунках. ОСОБА_2 не вчиняє будь яке насильство стосовно ОСОБА_1 .

Разом з тим, оцінюючи зібрані у справі докази щодо, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису оскільки у даному конкретному випадку суду не доведено достатню ступінь вірогідності продовження чи повторення з боку ОСОБА_2 факту насильницьких дій до ОСОБА_2 . Про відсутність даного ризику свідчить поведінка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні зобов`язався не допускати домашнє насильство відносно ОСОБА_1 ..

Суд також доходить до висновку, що заявником не надано належних і допустимих доказів застосування будь-якого виду насильства у розумінні Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 ..

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 350-1, 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Судовий збір за вказаною справою відноситься на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Головуючий: В.А. Романенко

Повний текст рішення суду виготовлений 23 лютого 2023 року.