Справа № 355/1547/22
Провадження № 2-о/355/31/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

за участі секретаря Спінулової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Баришівський ВДРАЦС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини в якій зазначили, що 22.09.2018 року заявник та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб в місті Сімферополь Автономна Республіка Крим. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . З огляду на те, що медичні документи про народження дитини видані на тимчасово окупованій території, а саме на території Автономної Республіки Крим, заявники просять суд встановити факт народження дитини та провести державну реєстрацію народження.

Заявники у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи Баришівський ВДРАЦС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року №9.

ОСОБА_1 22.09.2018 року на окупованій території в м. Сімферополь Автономна Республіка Крим, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь Автономна Республіка Крим заявник народила дитину чоловічої статі - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 01.12.2021 та копією виписки з історії пологів стаціонарного хворого № 4038 від 27.11.2021, видані на прізвище ОСОБА_5 .

Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території. Таким чином, суд має брати до уваги зміст виданих на окупованій території документів, зокрема, відомості про батька дитини.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини.

Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує, та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Суд враховує, що місто Сімферополь Автономної Республіки Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дитини.

Стосовно того, що у свідоцтві про народження дитини де мається запис про громадянства батьків як громадян Російської Федерації слід, вважати, що заявниця надала свідчення про те, що вони є громадянкою України до окупації Автономної Республіки Крим Російської Федерацією.

Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Як слід з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року, що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Отже заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві про народження яке видали державні органи Російської Федерації, існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації а їх дитину на момент народження слід вважати громадянином України .

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З таких підстав суд оцінює надане свідоцтво про народження дитини як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини чоловічої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі.

Отже заявницею та їх представником було доведено, що вона є громадянкою України, перебуває у шлюбі який був зареєстрований на тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим не вважається дійсним, має малолітню дитину чоловічої статі, народженого на тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим, з таких підстав вимоги представника заявниці законні та підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 76, 95, 315, 317, 319 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Баришівський ВДРАЦС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про встановлення факту народження дитини задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , чоловічої статі, народився в місті Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, не в шлюбі.

Вказати в актовому записі про народження, що батьком дитини, відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України, є ОСОБА_6 .

В решті позовних вимог відмовити.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Червонописьки