Справа № 342/513/22
Провадження № 2/342/45/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки для ведення ОСГ, визнання протиправними та скасування рішень Тишківської сільської ради, визнання права на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить :

- визнати за позивачкою право в порядку спадкування на завершення приватизації земельної ділянки для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,75 га після смерті батька ОСОБА_5 , яка була передана йому у власність згідно рішення Тишківської сільської ради від 09.12.1993 на підставі Декрету КМУ від 26.12.1992 року;

- визнати протиправним (недійсним) та скасувати рішення сесії Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 733-19/2019 від 13.08.2019 року про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,25 га, яка була передана у власність батькові ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року на підставі Декрету КМУ від 26.12.1992 року;

- визнати за позивачем право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,75 га після смерті батька ОСОБА_5 , яка була передана йому у власність згідно рішення Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року на підставі Декрету КМУ від 26.12.1992 року;

- визнати протиправним (недійсним) та скасувати рішення сесії Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 734-19/2019 від 13.08.2019 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,25 га, яка була передана у власність батькові ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року на підставі Декрету КМУ від 26.12.1992 року;

- визнати протиправним (недійсним) та скасувати рішення сесії Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 732-19/2019 від 13.08.2019 року про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,25 га, яка була передана у власність ОСОБА_6 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року на підставі Декрету КМУ від 26.12.1992 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка попередньо вже зверталася в суд з позовом до Городенківської міської ради та просила визнати протиправним та скасувати рішення сесії Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 733-19/2019 від 13.09.2019 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку», яким надано їй дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,25 га, яка була передана у власність батькові ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року. Підставою для визнання протиправним і скасування рішення за попереднім позовом було те, що сесія сільської ради, не посилаючись на законодавство, на свій розсуд без її відома та згоди розділила право на спадкову земельну ділянку орієнтовною площею 0,75 га на три рівні частини, по 0,25 га - позивачці, братові та сестрі. Поділ спадкового майна та обмеження її права не входить до повноважень сільської ради. Рішенням Городенківського районного суду від 04.11.2021 у задоволенні цього позову позивачці було відмовлено. Відмову у задоволенні позову суд обґрунтував тим, що відповідно до законодавства та судової практики позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, оскільки батько, як спадкодавець за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ, тому нею було обрано неправильний спосіб захисту, що й стало причиною для звернення з даним новим позовом.

Рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 « Про передачу земель у приватну власність» та доданого до нього списку встановлено, що батькові позивачки ОСОБА_5 передано у приватну власність 0,56 га землі для ведення підсобного господарства. Даним рішенням встановлено обов`язок всім землекористувачам, яким погоджені межі із суміжниками приватизувати земельні ділянки і одночасно врахувати те, що обмір земельних ділянок проведено без достатньої точності і при видачі державних актів в межах погодження границь можливі зміни загальної площі, про що буде в кожну справу додана відповідна довідка. Встановлено у процесі приватизації видати державні акти на право власності, основою для якого є інвентаризація земельних ділянок, креслення і довідка про зміну площ. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, про що складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Після смерті батька відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина ОСОБА_7 . 20.02.2018 між позивачкою та мамою ОСОБА_7 було укладено договір довічного утримання згідно умов якого сторони дійшли згоди, що відчужувач ОСОБА_7 передає, а набувач ОСОБА_1 отримує у власність житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах згідно з планом, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0134, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі № 153. На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 114667095 від 20.02.2018 позивачці належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою. 25.05.2018 мама позивачки ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила розпорядження на все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в загалі те, що буде їй належати і на що вона буде за законом матиме право. За життя, мама прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , однак не встигла оформити право власності на земельну ділянку розміром 0,75 га по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мама померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно і на те, що за законом матиме право. Спадковим майном матері є земельні ділянки на території Тишківської сільської ради і право на набуття права власності на земельну ділянку за рішенням сесії Тишківської сільської ради від 09.12.1993 «Про передачу земель у приватну власність» на чоловіка ОСОБА_5 . Після смерті мами, позивачка стала спадкоємцем і у встановленому законодавством України порядку прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.07.2021 позивачка після смерті мами ОСОБА_7 успадкувала 5/6 частин 3-х земельних ділянок для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: :02:001:0157 загальною площею 0,6667 га, :07:003:0139 загальною площею 0,1501 га, :07:001:0091 загальною площею 0,9752. У кожному із свідоцтв зазначено, що спадщину за законом на 1/6 частку ще не видано, однак право на таку частку за законом набув брат ОСОБА_3 . Тобто, спадкове майно матері, яке складалось із трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва успадковано повністю двома спадкоємцями, а саме позивачкою та братом і ніхто інший крім них двох не є спадкоємцем. З метою завершення приватизації земельної ділянки переданої батьку рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 з цільовим призначенням саме для ведення особистого селянського господарства, яка в той час за ним рахувалась площею орієнтовно 0,75 га, позивачка звернулася до сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Однак, розглядаючи заяву позивачки рада вирішила для завершення приватизації надати позивачці не 0,75 га, яка була передана батьку ще у 1993 році, а тільки 0,25 га. Решту земельної ділянки площею 0,25 га рада з порушенням вимог земельного законодавства та її законних прав передала брату ОСОБА_3 та сестрі ОСОБА_4 про що свідчить рішення від 13.08.2019 № 773-19/2019 для позивачки, № 734-19/2019 для брата, № 732-19/2019 для сестри. У кожному із цих трьох рішень зазначено, що дозвіл на виготовлення технічної документації надається на ділянку для ведення особистого селянського господарства. У рішенні для позивачки і для брата органом приватизації зазначено, що вирішується питання відносно ділянки, яка була передана у власність батька ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993. Зазначено, що ділянка була передана йому відповідно до ПКМ України від 26.12.1992. Тобто, рада визнає, що спадкоємцям передається земельна ділянка, яка належала спадкодавцю і дана обставина більшого доказування не потребує. Рішення ради № 732-19/2019 про надання дозволу на виготовлення технічної документації для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га сестрі ОСОБА_4 відрізняється тільки тим, що їй передана ділянка, яка перебувала не у власності батька, а чомусь у власності бабки ОСОБА_8 . Розмежовуючи земельну ділянку батька для ведення ОСГ площею 0,75 га на 0,25 га для позивачки та брата ОСОБА_9 , сільська рада очевидно вважала, що згідно списку № 1 до рішення про передачу у власність від 09.12.1993 за батьком із цим видом призначення рахується тільки 0,56 га, якої вистачає тільки по 0,25 га для позивачки та брата і не вистачає 0,25 га для сестри ОСОБА_10 . У цьому ж списку № 1 ОСГ за бабкою по материній лінії ОСОБА_6 рахується 0,21 га ділянки і саме тому, для сестри ОСОБА_10 передано 0,25 га не від батька, а від баби, коли такої ділянки у неї в дійсності не існувало, а вона рахувалась і належить батьку ОСОБА_5 . Ділянки, які передані відповідачам знаходяться позаду домоволодіння позивачки і завжди відносились тільки до цього селянського господарства. Конфігурація земельних ділянок не дозволяє кожному окремо влаштувати заїзд з під`їзної вулиці для зручності користування. Ділянка для обслуговування домогосподарства позивачки і селянського господарства повністю з`єднана із ділянками виділеними трьом для ведення ОСГ. У такому разі, мета відповідачів за сприяння ради створити для позивачки явні незручності для використання спадковим майном та зробити його меншовартісним, неліквідним, непривабливим і незручним. Через такий поділ позивачка взагалі позбавлена можливості використовувати запропоновану радою ділянку для ОСГ навіть площею 0,25 га через відсутність заїзду до неї. Брат ОСОБА_9 і без батьківських 0,25 га має достатньо землі і для ведення ОСГ, проживає у своєму селянському господарстві на іншій вулиці, не потребує цієї ділянки у принципі, вона є для нього незручною у користуванні, а його дії є що інше як дії на зло позивачці. ОСОБА_11 з 2004 року виїхала з села, ніколи не цікавилась земельною ділянкою, домоволодіння чи селянського двору в селі немає, постійно проживає в м.Коломия, їздить на роботу за кордон, наданою земельною ділянкою користуватися не буде і вона їй не потрібна. Як було вище зазначено позивачкою, їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку спадкування від батьків. Ніхто з відповідачів права спадкування на будинковолодіння спадкодавців не набув, тому не мають права на отримання у власність хоча б частини батьківської земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства саме по АДРЕСА_1 у порядку спадкування. Позивачка вважає, що відповідачі мають право на земельну ділянку з таким видом цільового призначення тільки для свого домоволодіння та селянського двору, а до домоволодіння, яке належить їй, вони жодного права не мали і не мають.

25.07.2022 від представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Атаманюка В.М. до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Зокрема зазначає, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну ділянку є набуття спадкодавцем такого права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. ОСОБА_5 за своє життя не провів реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,75 га та не розпочав процедуру її приватизації відповідно до чинного законодавства України, а тому його права стосовно неї не могли перейти до спадкоємців, яким є позивачка у справі. Позивачкою не доведено обставин, які б перешкоджали спадкодавцю (за життя) реалізувати своє право на землю та зареєструвати у встановленому порядку право власності. Більше того, жодних правовстановлюючих документів на право власності чи користування спірною земельною ділянкою позивачкою не надано, а записи земельно-кадастрової книги села, де розташована спірна земельна ділянка, про те, що вона обліковувалася за спадкодавцем не є підтвердженням права власності чи права користування нею. Просить врахувати, що в різних документах значиться по різному земельні ділянки площами 0,56 га та 0,75 га. Позивачка вважає, що це одна й та сама земельна ділянка, проте її твердження є не що іншим як припущення, що не підтверджено жодними доказами. Окрім того, позивачка належними та допустимим доказами не довела точного місця розташування ділянок площами 0,56 га та 0,75 га. У позовній заяві значиться, що ділянка розташована біля її господарства. Проте, підтверджень цим словам немає. Позивачка стверджує, що конфігурація земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 , перекриває їй заїзд до її земельної ділянки. Проте, такі твердження не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Не відповідає дійсності і твердження позивачки про те, що спірна земельна ділянка відповідачці не потрібна, оскільки вона нею не цікавиться і виїхала з села. Такі твердження є припущеннями та не впливають на права й законні інтереси відповідачки, а також не входять в предмет доказування по даній справі. (а.с.43-44)

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні 12.01.2023 позивачка зазначила, що більше нічого добавити з приводу позивних вимог немає, всі документи по справі нею подані. Також, зазначила, що померлий ОСОБА_5 є її батьком, а документів на зміну прізвища з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 вона ненадавала.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Атаманюк В.М. в судовому засіданні 15.11.2022 заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з причин зазначених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що твердження позивачки є не що іншим як припущення, що не підтверджено жодними доказами. В судове засідання 12.01.2023 представник відповідача ОСОБА_2 не прибув, через канцелярію суду 14.12.2022, подав заяву про вирішення справи без присутності ОСОБА_14 та без його присутності. При вирішенні справи просить врахувати поданий відзив на позовну заяву і відмовити в задоволенні позову. Додаткових доказів та клопотань немає. Одночасно заперечує проти долучення позивачкою будь-яких документів і клопотань, оскільки порушений строк їх подачі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. До суду подав заяву про вирішення даної справи без його присутності, позовні вимоги заперечує в повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити (а.с.57)

Представник Городенківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи Городенківська міська рада була повідомлена у встановленому законом порядку. До суду Городенківською міською радою подано заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.42)

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Батьками ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 20.05.1957 Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_16 (дошлюбне прізвище ОСОБА_13 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ) а.с.13) ОСОБА_17 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) а.с.107). Інших даних про зміну ПІБ позивачка суду не надавала.

На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114667095 від 20.02.2018 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 16)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 16 січня 2013 року складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 16.01.2013 року. (а.с.9)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Із повідомлення Городенківської державної нотаріальної контори від 25.10.2022 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70423786 від 25.10.2022 спадкова справа щодо ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена. (а.с.148-149).

Згідно рішення Тишківської сільської ради від 09.12.1993 року «Про передачу земель у приватну власність» та доданого до нього списку встановлено, що ОСОБА_5 було передано у приватну власність 0,56 га землі для ведення підсобного господарства. Даним рішенням встановлено обов`язок всім землекористувачам, яким погоджені межі із суміжниками приватизувати земельні ділянки і одночасно врахувати те, що обмір земельних ділянок проведено без достатньої точності і при видачі державних актів в межах погодження границь можливі зміни загальної площі, про що буде в кожну справу додана відповідна довідка. (а.с.25-26)

На ім`я позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 , як записано в свідоцтві про народження прізвище та ім`я батька позивачки, здійснив заповідальне розпорядження на своє майно (а.с. 102). Даних чому саме позивачка стверджує, що « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_12 » Петро « ОСОБА_18 », а не « ОСОБА_19 », є її батьком до суду не надано.

Рішенням Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №733-19/2019 від 13.08.2019 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку» за заявою ОСОБА_1 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 орієнтованою пл. 0,25 га., яка була передана у власність батькові ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 р. Зобов`язано ОСОБА_1 представити технічну документацію на погодження та затвердження сесії сільської ради у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 6).

Рішенням Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №732-19/2019 від 13.08.2019 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку» за заявою ОСОБА_4 надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 орієнтованою пл. 0,25 га., яка була передана у власність бабі - ОСОБА_6 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 р. Зобов`язано ОСОБА_4 представити технічну документацію на погодження та затвердження сесії сільської ради у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 100).

Рішенням Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №734-19/2019 від 13.08.2019 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку» за заявою ОСОБА_3 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 орієнтованою пл. 0,25 га., яка була передана у власність батькові ОСОБА_5 рішенням Тишківської сільської ради від 09.12.1993 р. Зобов`язано ОСОБА_3 представити технічну документацію на погодження та затвердження сесії сільської ради у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 7, 101).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п.п. «а», «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

У п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Тобто, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачкою при поданні позову до суду та під час розгляду справи в судових засіданнях, не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 батько ОСОБА_15 і ОСОБА_5 - особа яка здійснила заповіт на ім`я позивачки, є однією і тією ж особою. В судовому засіданні вона тільки усно наголошувала на даний факт та стверджувала, що нею не встановлювалось з приводу неправильного написання прізвища та по батькові батька юридичного факту.

Як і не надано позивачем доказів того, що ОСОБА_16 , дошлюбне прізвище якої до одруження було ОСОБА_13 , це одна і та ж особа, що і ОСОБА_15 . Бо в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з цього приводу.

Крім іншого в матеріалах справи відсутня належна та допустима інформація з приводу того, що позивачка особисто зверталась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого батька. А покликання на ухвалу суду від 14.07.2014 року, як на підтвердження факту прийняття спадщини згідно судового рішення, не підтверджує факту її звернення особисто до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, та про відмову в її оформленні чи в оформленні частини спадкового майна. Оскільки вона набула права власності на спадкове майно після смерті батька на підставі судового рішення яким було затверджено мирову угоду. Позивачем по цій справі була ОСОБА_7 , а вона була відповідачем по справі. В угоді чи в будь-якому іншому наданому позивачкою документі на підтвердження своїх позовних вимог, не зазначено коли та ким їй було відмовлено у спадкуванні земельної ділянки площею 0,75 га. Як і не надано нею будь-якого іншого доказу, який би підтверджував порушення її права на спадкування в спосіб передбачений чинним законодавством на земельну ділянку площею 0,75 га.

Тобто позивачка не довела, що у неї, до подання цього позову до суду, були перешкоди у оформленні права власності на спадкове майно після смерті батька, окрім того яке вона вже оформила на підставі мирової угоди. Зокрема існують перешкоди в оформленні права на земельну ділянку площею 0,75 га.

Також нею не надано доказів того, що рішення Тишківської сільської ради від 13.08.2019 року про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку порушують її права, як спадкоємця після смерті батька на успадкування земельної ділянки саме площею 0,75 га.

Позивачкою і не надано будь-яких доказів того, що її батько ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0,75 га., чи мав у користуванні земельну ділянку такої площі в конкретно визначеному місці. Бо в судовому засіданні тільки встановлено, що ОСОБА_5 було передано у власність земельну ділянку, площею 0, 56 га. для ведення підсобного господарства. Зобов`язано землекористувача - ОСОБА_5 , після погодження меж із суміжниками, приватизувати зазначену земельну ділянку. Однак доказів на вчинення цих дій ОСОБА_5 позивачем не надано. Доказів про те, що позивач зверталась із заявою до органів місцевого самоврядування щодо завершення приватизації земельної ділянки, яку розпочав її батько, в порядку спадкування і їй було відмовлено, суду не надано.

Судом критично оцінюються і покликання позивачки на підставу порушення її прав чи інтересів відповідачами на те, що відповідачам ОСОБА_12 та ОСОБА_20 згідно рішення Тишківської сільської ради, виділено саме ті земельні ділянки які має успадкувати вона після смерті батька. Бо нею, крім того, що не надано чи мав у власності або користуванні її батько земельну ділянку площею 0,75 га., не надано доказів де саме розміщена спірна земельна ділянка площею саме 0,75 га., яку б вона мала успадкувати після смерті батька. Її покликання, як на підставу для обґрунтування свого позову, на рішення Тишківської сільської ради від 09.12. 1993 року є безпідставним. Оскільки в даному рішенні не зазначено конкретно імені її батька якому б виділялось земельну ділянку саме площею 0,75 га. А в списках осіб, яким виділялись земельні ділянки, зазначено площу 0,56 га. без визначення її місця знаходження біля прізвища ОСОБА_5 (а.с. 25-26).

Висновки суду за результатами розгляду.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є передчасними, бо вона не довела під час розгляду справи того, що: спадкодавець ОСОБА_5 ( ОСОБА_18 ) та ОСОБА_5 одна і та ж особа; що ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_1 то одна і та ж особа; що в неї були будь-які перешкоди в оформленні спадкового майна чи частини спадкового майна після смерті її батька, а саме на земельну ділянку площею 0,75 га., та не довела того, що зазначені нею в позові рішення Тишківської сільської ради будь-яким чином порушують її права, як спадкоємця на земельну ділянку площею 0,75 га., після смерті її батька, тому в цій частині її вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а відповідно в задоволенні позову слід відмовити.

Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позиції, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З приводу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положеннями ч.ч.1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач будучи інвалідом другої групи звільнена від сплати судового збору, відповідно дане питання не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.12,13,76-81, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки для ведення ОСГ, визнання протиправними та скасування рішень Тишківської сільської ради, визнання права на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

Місцезнаходження відповідача: Городенківської міської ради - вул. Т.Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області.

Місце проживання відповідача: ОСОБА_3 АДРЕСА_3 .

Місце проживання відповідача: ОСОБА_4 АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складене 19.01.2023.

Суддя: Гайдич Р. М.