Справа № 194/1102/22
Номер провадження № 2/194/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Виходцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2018 року. Сторони від сумісного життя мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2021 року, спільного господарства не ведуть, відновлення сімейних відносин і подальше спільне проживання не можливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам, на примирення він не згоден. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 21 квітня 2018 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 43, між ним та відповідачем.

Позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заявупро розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заперечує щодо розірвання шлюбу, що за своєю суттю є відзивом на позовну заяву. Просить відкласти розгляд справи, призначений на 08-30 год. 13 лютого 2023 року, оскільки вона на даний час перебуває за межами України, не отримувала жодної інформації щодо даного позову належним чином, їй не було вручено ухвалу суду, та вона не була повідомлена про час і дату судових засідань належним чином жодного разу. Кожного разу вона дізнавалася про вищезазначену інформацію з мережі інтернет самостійно. Заперечує проти розірвання шлюбу, бо позивач намагається позбавити її та їх сина майна, набутого у шлюбі, шляхом вчинення фіктивних правочинів.

Суд вважає, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки на електронну адресу відповідача електронним листом доставлена судова повістка на 13 лютого 2022 року, про що свідчить довідка від 14 грудня 2022 року про доставку судової повістки електронним листом. Крім того, відповідач в письмовій заяві зазначає про те, що розгляд справи призначений на 08-30 год. 13 лютого 2023 року.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 квітня 2018 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 43.

Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено позивачем в позовній заяві, між ним та відповідачем шлюбні відносини припинені з травня 2021 року, спільного господарства не ведуть, відновлення сімейних відносин і подальше спільне проживання не можливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам, на примирення він не згоден.

Отже, сумісне життя не склалося, тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання.

Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюб.

При цьому, суд зазначає, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 15 вересня 2022 року, будь-яких доказів того, що відповідач вчиняє дії, направлені на примирення чи збереження сім`ї матеріали справи не містять, а тому суд, враховуючи не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки із відповідачем, доходить висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати.

Натомість, суд не бере до уваги твердження відповідача стосовно того, що вона не отримувала жодної інформації щодо даного позову належним чином, їй не було вручено ухвалу суду, та вона не була повідомлена про час і дату судових засідань належним чином жодного разу. Кожного разу вона дізнавалася про вищезазначену інформацію з мережі інтернет самостійно.

Так, в матеріалах справи є: письмова розписка відповідача ОСОБА_2 від 14 жовтня 2022 року, в якій вона зазначила, що копію ухвали від 04 жовтня 2022 року та копію позовної заяви з додатками отримала 14 жовтня 2022 року; заявка ОСОБА_2 від 14 жовтня 2022 року про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SМS-повідомлення на її мобільний номер телефону НОМЕР_1 .

Також в матеріалах справи є довідки про доставку на мобільний номер телефону ОСОБА_2 НОМЕР_1 SМS-повідомлення про призначення справи до розгляду, а саме: на 25 листопада 2022 року о 10-00 год., яке вона отримала 02 листопада 2022 року; на 13 грудня 2022 року о 12-45 год., яке вона отримала 26 листопада 2022 року; та довідка від 14 грудня 2022 року про доставку судової повістки електронним листом на електронну адресу відповідача.

Щодо доводів відповідача про заперечення проти розірвання шлюбу, бо позивач намагається позбавити її та їх сина майна, набутого у шлюбі, шляхом вчинення фіктивних правочинів. Суд зазначає, що відповідач не надала суду жодного належного та допустимого доказу таких тверджень.

Щодо прохання відповідача відкласти розгляд справи, оскільки вона на даний час перебуває за межами України, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року за заявою відповідача сторонам по справі надавався строк для примирення до 13 лютого 2023 року.

Після строку на примирення позивач не надав суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з примиренням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом.

Зазначений правовий висновок висловлений в Постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та обставини викладені у позовній заяві.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Відповідач не висловила своєї позиції щодо прізвища, яке їй слід залишити після розірвання шлюбу.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Керуючись ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 19, 76, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 квітня 2018 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 43, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , які мають одну малолітню дитину, розірвати.

Залишити ОСОБА_2 прізвище ОСОБА_5 .

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін