1Справа № 335/5095/22 2/335/219/2023
17 січня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Головко В.В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -
У серпні 2022 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами на загальну суму 18 238 грн. 57 коп. та 2481 грн. сплаченого судового збору.
Обидва договори було укладено в електронній формі.
Не виконала своїх зобов`язань за договором поруки і відповідач-2.
Позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у вказаному розмірі та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн.
Ухвалою судді від 04 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.
Відповідачі у судове засідання не прибули повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином - засобами рекомендованого поштового зв`язку та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не повідомляли про причини неявки у судове засідання, відзив на позов не подали.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Обидва договори було укладено в електронній формі.
При цьому, відповідач-1 була ознайомлений з Правилами отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізнішетм , котрі їй були надані, про що свідчить електронний підпис відповідача.
Відповідно до п.8.1 Договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра. В даному випадку до ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».
Згідно з п.8.2 Договору порядок отримання товарів клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в розділі 5 правил.
Порядок нарахування неустойки визначено п.п. 12.2-12.3 Договору про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™».
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором про отримання товару.
Фактично між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором про отримання товару і були визначені всі істотні умови, зокрема, предмет зобов`язання, строки дії, права, обов`язки та відповідальність сторін.
Відповідач-1 та відповідач-2 як поручитель не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до правил статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Правилами статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких - сплата неустойки.
Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачами не сплачена.
Спір щодо розмірів обчислення сум заборгованості між сторонами - відсутній.
Згідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
У ч.2 ст. 806 ЦК України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481 грн. при поданні позову. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, при обчисленні розміру коштів, які підлягають стягненню у повернення сплаченого судового збору, застосовуючи пропорційність задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у повернення сплаченого судового збору кошти у розмірі - 2481 грн. з врахуванням положень ст. 540 ЦК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 23.01.2023.
Суддя: О.О. Романько