Справа № 496/4499/21
Провадження № 2/496/227/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря - Стрілець Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту володіння на праві приватної власності та визнання права власності порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факт володіння на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 житловим будинком який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивач 24.09.2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою спадкування неповнолітньою ОСОБА_2 є необхідним встановити факт володіння за ОСОБА_3 житловим будинком який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.10.2021 року позов було залишено без руху, як поданий з порушенням вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України (а.с.45-46).

Ухвалою суду від 16.11.2021 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.51).

Ухвалою суду від 02.02.2022 року було витребувано з нотаріальної контори спадкові справи після померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 24.11.2020 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог (а.с. 45).

Ухвалою суду від 14.03.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено судове засідання (а.с.71).

Позивачка в судовому засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.141).

Представник Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.55).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.05.2005 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрований Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 44 (а.с.87).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 зареєстроване Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 03 (а.с.14).

Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області №2-1862/2010р. від 16.09.2010 року було визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: двома літніми кухнями, сараєм, вбиральнею, огорожею, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 зареєстроване виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 16 (а.с.17).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею: 55,40 кв.м., житловою площею - 23, 60 кв.м та надвірними спорудами: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», збиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», огорожа № 1 -4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2014 року рішення Біляївського районного суду Одеської області було скасовано та в позові ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 було відмовлено та встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі Усатівської сільської ради господарем житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (21) з 1961-1963р.р. був ОСОБА_6 , батько ОСОБА_3 , з яким була зареєстрована і проживала його дружина (мати ОСОБА_3 ) ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Будинок значиться збудованим в 1970 році. В 1973р. помер ОСОБА_6 , в 1981 році ОСОБА_7 . В 1971-1973р.р. ( в період шлюбу з ОСОБА_3 ) за адресою АДРЕСА_2 було відкрито особовий рахунок на ОСОБА_5 , з яким в 1974-1976р.р. були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , а з 1977-1979р.р. і ОСОБА_4 , який в 1987р. вибував до Дніпропетровської області. ОСОБА_5 помер у м. Севастополі ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . На момент смерті останнього разом з ним проживала його мати ОСОБА_3 . Відомості про наявність документів, згідно яких було відкрито особовий рахунок на ОСОБА_5 відсутні. Померлий ОСОБА_5 шлюб розірвав з ОСОБА_3 04 липня 1976р. (а.с.38). Спір щодо наявності спільного сумісного майна подружжя та щодо його поділу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у судовому порядку не розглядався. А між тим, після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спадкоємцем першої черги за законом була тільки ОСОБА_3 , яка увесь час зареєстрована і фактично проживала та проживає у спірному будинку, укладала договори страхування спірного нерухомого майна.

Отже враховуючи наведене спадкоємцем є ОСОБА_3 , яка є рідною матір`ю ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 зареєстроване виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис 47 (а.с.18).

Заповіту на день смерті ОСОБА_3 не залишала, а отже єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є рідною онукою померлої.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 , зареєстроване Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 03, де в графі батько вказано - ОСОБА_4 (а.с.14) та в свідоцтві про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_5 , зареєстроване Нерубайської сільською радою народних депутатів Біляївського району Одеської області, актовий запис № 14, де в графі мати вказано ОСОБА_3 (а.с.80).

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця сплакують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_3 , позивачка яка діє в інтересах неповнолітньої доньки звернулась до приватного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. з заявою про прийняття спадщини за законом.

При оформленні всіх необхідних документів, виявилось, що на даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до листа від 01 лютого 2021 року № 229/02-14 державного нотаріуса Шевченко Ю.А., ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду з позовом (а.с.19).

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові «Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців».

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, уставленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Як було встановлено раніше, ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем після смерті її матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 зареєстроване Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №39 (а.с.39).

Згідно з листом ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування на час відкриття спадщини і період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Встановлено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але - не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникла відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

На час відкриття спадщини, а саме на день смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 , був чинний ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ч. 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_11 була зареєстрована та проживала з батьками ОСОБА_6 , який помер в 1973 році та матірю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 до дня їх смерті, що підтверджується довідкою Усатівської сільської ради №514 від 07.05.2012р. (а.с.21-22).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_7 , де в графі мати вказано - ОСОБА_7 (а.с.37) та свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 зареєстроване Біляївським районним РАГС Одеської області, актовий запис № 198 (а.с.38).

Після смерті матері ОСОБА_7 її донька ОСОБА_11 не відмовлялась від спадщини, проживала у будинку, проводила ремонти, сплачувала комунальні послуги, сплачувала страхові внески, а отже фактично вступила у володіння житловим будинком.

Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, наведений в статті 315 (273) ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності.

Таким чином, на підставі вищевказаних письмових доказів, встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично володіла житловим будинком, загальною площею: 55,40 кв.м., житловою площею - 23,60 кв.м та надвірними спорудами: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», огорожа № 1-4, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є встановленим за нею факт володіння вищевказаним будинком.

ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Усатівської сільської ради №198 від 25.01.2021р. (а.с.24).

Від спадщини, після смерті її бабусі ОСОБА_3 не відмовлялась.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.?

Відповідно до частин 3,4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачає ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.?

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 визначено право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права характеру правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 315 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 328, 386, 391, 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 СК України, ст. 524, 529, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Усатівської територіальної громади (Одеська область, Одеський район, с. Усатове, пров. Урядовий, 63, ) про встановлення факту володіння на праві приватної власності та визнання права власності порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт володіння на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 житловим будинком, загальною площею: 55,40 кв.м., житловою площею - 23, 60 кв.м та надвірними спорудами: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», огорожа № 1- 4, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_10 ) право власності на житловий будинок загальною площею: 55,40 кв.м., житловою площею - 23,60 кв.м та надвірними спорудами: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», огорожа № 1 -4, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Буран В.М.