справа № 166/754/22
провадження № 2/166/9/23
16 лютого 2023 року смт Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М.,
за участю секретаря Заєць Н.П.,
представника органу опіки та піклування в особі Забродівської сільської ради Михальчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Забродівська сільська рада Ковельського району Волинської області, про усунення перешкод у вихованні дитини, вільному спілкуванні та проживанні з нею батьком,
ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому зазначив, що він та відповідачка 12 липня 2017 року уклали шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Однак 15 лютого 2022 року шлюб між ними розірвано. Вказав, що ще до розлучення він та відповідачка з дочкою проживали окремо. Він не міг спілкуватися і брати участі у вихованні дитини, оскільки ОСОБА_2 повністю ізолювала дочку від нього, не впускала його у двір, коли він намагався побачитися із дитиною, не дозволяла останній виходити до нього. Єдиним способом побачити дочку стало для нього відвідування її у дитячому садочку.
Зазначив, що неодноразово намагався врегулювати питання своєї участі у вихованні дитини шляхом переговорів, однак будь-якої згоди із відповідачкою досягнуто не було. Комісія з питань захисту прав дитини Забродівської сільської ради, до якої він звернувся із відповідною заявою, визначила місцем проживання дитини протягом двох тижнів щомісяця із 16 числа до кінця місяця разом із ним. Однак відповідачка не виконує дане рішення комісії, ігнорує його прохання щодо спілкування із дитиною.
Просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у вихованні, вільному спілкуванні та проживанні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити порядок проживання дочки ОСОБА_4 із ним за адресою: АДРЕСА_1 із 16 числа і до закінчення кожного місяця без присутності матері.
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 25.11.2022 відкрито провадження у справі, ухвалою цього ж суду від 11.01.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у заяві, пояснив, що він та відповідачка припинили спільне проживання у липні 2021 року. Відтоді ОСОБА_2 із дочкою проживали у батьків відповідачки (с. Залюття Ковельського району Волинської області), а з 24 лютого 2022 року у м. Луцьку. Він декілька разів приходив до будинку батьків відповідачки із наміром відвідати дочку, однак ОСОБА_2 і її батьки не впустили його, намагалися побити. У зв`язку із необізнаністю із точним місцем проживання відповідачки із дочкою у м.Луцьку та небажання повідомляти йому адресу, побачити дитину він не має можливості. Вказав, що востаннє бачив дочку в серпні 2022 року біля церкви у селі за місцем проживання, куди відповідачка приїхала на вихідні. Спілкуватися із дитиною в телефонному режимі ОСОБА_2 не дозволяє, систематично блокує його дзвінки. За його зверненням комісія з прав дитини при сільській раді ухвалила визначити місцем проживання дитини два тижні щомісяця із матір`ю, інших два тижні з ним. Присутня на засіданні комісії відповідачка категорично заперечила проти спілкування дитини із ним, на будь-які інші способи його та дочки спілкування не погоджувалася. Вказав, що він як батько, вправі знати про здоров`я своєї дитини, брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею, чого він дуже бажає. Дочка прихильна до нього, хоче спілкування з ним, однак відповідачка у цьому перешкоджає. Вказав, що у разі неможливості встановлення визначеного комісією із питань захисту прав дитини способу участі у вихованні дитини, прийнятним для нього є спілкування із дочкою у вихідні дні, коли відповідачка приїжджає з дитиною до своїх батьків у село Залюття, що межує із селом Щедрогір, де проживає він, а також проживання дочки протягом декількох днів поспіль із ним без присутності матері. Просить позов задовольнити.
Представник органу опіки і піклування, начальник комісії з питань захисту прав дитини Забродівської сільської ради Михальчук О.М. пояснила, що за заявою ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дочки ОСОБА_4 та встановлення побачень із нею відбулось засідання комісії, на яке була запрошена відповідачка. ОСОБА_2 висловилась проти будь-якої участі позивача у вихованні дитини й спілкуванні з нею. З огляду на недосягнення згоди батьками у вирішенні даного питання комісією було ухвалено рішення про двотижневе проживання щомісяця із матір`ю дитини та двотижневе проживання щомісяця із батьком.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала.
Суд зі згоди відповідача, зважаючи на неявку відповідачки, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст.ст. 141, 153, 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. При цьому, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
За правилами ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно із ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Крім того, ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (п.6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Таким чином, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини та принцип рівності прав батьків у вихованні дитини.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Ратнівського районного суду від 15.02.2022 шлюб між сторонами розірвано.

Із пояснень позивача вбачається, що відповідачка разом із дочкою після припинення спільного проживання із ним у липні 2021 року проживали у батьків відповідачки за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 , а з 24 лютого 2022 року у м.Луцьк Волинської області.

Судом із пояснень позивача та представника органу опіки і піклування встановлено, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою ОСОБА_5 та у її вихованні.

У зв`язку з цим позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Забродівської сільської ради.

Вказана комісія, розглянувши заяву ОСОБА_1 про визначення способу його участі у вихованні малолітньої дочки та встановлення побачень із нею, ухвалила у рішенні від 27.05.2022 №2/1 встановити доцільним проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 два тижні кожного місяця та з мамою ОСОБА_2 два тижні кожного місяця.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини

Оцінюючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.05.2022 №2/1 суд вважає його таким, що не відповідає інтересам дитини з абсолютно неприйнятним вирішенням заяви позивача про участь у вихованні дитини. Комісія, буквально трактуючи норму сімейного права про рівність батьків у вихованні дитини, ухвалила рішення, яке на переконання суду, не лише не вирішує проблеми, а поглиблює її, перетворюючи дитину в об`єкт батьківського конфлікту.

Визначений комісією період проживання дитини порівну в часі щомісяця з кожним із батьків (по два тижні із матір`ю та батьком) перешкоджає малолітній дитині адаптуватися до навколишньої обстановки, режиму дня, звичайних занять, оточуючих людей, негативно відображається на фізичному й психоемоційному стані малолітньої дитини, зокрема й з огляду на проживання батьків у різних населених пунктах й, відповідно, потребу постійних переїздів, зважаючи на можливу відмінність у підходах обох батьків до навчання і виховання дитини, спостереження за станом її здоров`я, вжиття заходів для лікування тощо. За таких обставин дитина фактично буде позбавлена постійного місця проживання.

Однак, вбачаючи порушення прав позивача на спілкування із дочкою, на участь у її вихованні, суд вважає за необхідне визначити конкретний порядок його участі у спілкуванні з дитиною. Враховуючи баланс між інтересами сторін та самої дитини, беручи до уваги вік малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що доцільно та необхідно визначити такий порядок участі позивача у вихованні дочки ОСОБА_6 , а саме шляхом зустрічей з 10.00 до 16.00 у вихідні дні (чотири дні на місяць на вибір сторін, враховуючи проживання у різних населених пунктах) без присутності матері дитини; у святкові дні та день народження дочки ОСОБА_6 (з 10 год 00 хв до 14 год 00 хв) за місцем проживання дитини; шляхом спільного відпочинку з дитиною протягом семи календарних днів щокварталу без присутності матері з обов`язковим повідомленням матері дитини ОСОБА_2 про місце проведення цього відпочинку; шляхом вільного спілкування по телефону.

При цьому сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам

Крім того, встановлений судом спосіб та порядок спілкування позивача з дитиною не позбавляє його права бачитись з дитиною в інші дні та у іншій спосіб з дозволу матері дитини, якщо це не буде перешкоджати звичайному розпорядку дня дитини.

Керуючись 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Забродівська сільська рада Ковельського району Волинської області, про усунення перешкод у вихованні дитини, вільному спілкуванні та проживанні з нею батьком, задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 такий спосіб у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , а саме:

шляхом зустрічей з 10.00 до 16.00 у вихідні дні (чотири дні на місяць на вибір ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) без присутності матері дитини;

у святкові дні та день народження дочки ОСОБА_6 (з 10.00 до 14.00) за місцем проживання дитини;

шляхом спільного відпочинку з дитиною протягом семи календарних днів щокварталу (на вибір батьків) без присутності матері з обов`язковим повідомленням матері дитини ОСОБА_2 про місце проведення цього відпочинку;

шляхом вільного спілкування по телефону.

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за 24 години до визначеного дня спілкування повідомити іншу сторону про виникнення поважних обставин, які впливають на зміну порядку спілкування.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення 15 год 00 хв 24 лютого 2023 року.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун