Справа № 523/6665/22
Провадження №2/523/1983/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"31" січня 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Дяченко В.Г.
за участю секретаря Мішаглі Л.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,-
До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язати відповідача демонтувати самовільно добудовану стіну у тамбурі. Вимоги позову обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є його сусідом, який 10 грудня 2020 року придбав квартиру АДРЕСА_2 , в якій попередній власник здійснив будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом збільшення приміщення коридору за рахунок приєднання приміщення загального користування розміром 1,25 м х 1,42 м., чим створив позивачу значні перешкоди у користуванні його квартирою, які полягають у неможливості в повному обсязі відчиняти вхідні двері в квартиру та заносити до останньої великогабаритні речі. Будівельні роботи були проведні без проектної документації та дозволу на проведення будівельних робіт. Оскільки в добровільному порядку конфлікт вирішено не було, позивач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради для проведення перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, після чого було складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про адміністративне правопорушення, та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з терміном на його виконання. Оскільки, наразі добудована стіна у тамбурі без будь-яких дозвільних документів, створює позивачу перешкоди у користуванні майном, тому позивач змушений звернутися до суду.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мазуренко Л.І. в судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій підтримала пред`явлені позовні вимоги, просила розглянути справу без участі позивача та його представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавав.
За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 18 серпня 1993 року, зареєстроване і записане в реєстрову книгу за № 12-1745, технічний паспорт (а.с.27, 28, 29-30).
Відповідач є власником квартир квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 7367 від 10.12.2020 року.
З відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21 січня 2022 року, вбачається що Управлінням, проведено захід державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: АДРЕСА_4 . За результатами проведеної позапланової перевірки складено: акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протокол про адміністративне про адміністративне правопорушення, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з терміном на його виконання. Власника притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.24-25).
Відповідно до Акту №000363 від 06 вересня 2021 року складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, власник квартири АДРЕСА_3 експлуатує самочинно реконструйовану квартиру не прийняту до експлуатації, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461(а.с.6-23).
Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з додатком «Б» до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року №80, підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо).
Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників(ст. 369 ЦК України).
Відповідно до ст. 13, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов`язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян.
Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Частиною другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Отже, допоміжні (підсобні) приміщення, якими, зокрема, є сходові клітки, що призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, не підлягають приватизації, не можуть бути поділені та виділені власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку.
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд приходить до висновку, що порушення прав позивача щодо користування приміщенням загального користування у даному випадку доведено, оскільки вказане прямо закріплено у частині 2 статті 382 Цивільного кодексу України, де передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до пункту 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Факт самочинності побудови спірного тамбуру підтверджено Актом №000363 від 06 вересня 2021 року складеним за результатами проведення планового (позапланового ) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, та фотознімками до нього, повідомленням Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, з якого вбачається, що власника кв. АДРЕСА_5 , притягнуто до відповідальності та накладено накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Отже, оскільки у власника квартири АДРЕСА_3 , відсутня проектна документація та документи, які дають право на виконання будівельних робіт та експлуатацію приміщення коридору, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України,суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,-задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом демонтування за власний рахунок самовільно добудованої стіни у коридорі загального користування/тамбурі.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повне судове рішення складено 31.01.2023 року.
Суддя: