Провадження №2/523/454/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 32419,25 грн., сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказав на те, що 07 січня 2021 року о 07 годині 50 хвилин на 523 км + 230 м. а/ш Київ-Чоп сталося ДТП з вини ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом «Ford Transit» р/н НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Cerato», р/н НОМЕР_2 , під його керуванням. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. В рахунок відшкодування шкоди ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності сплатило кошти у розмірі 23390,75 грн., тоді як фактичні витрати, понесені позивачем склали 55810 грн. На підставі вказаного позивач просить стягнути різницю між вартістю ремонту та страховим відшкодуванням.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 січня 2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

10 серпня 2022 року представник відповідача - адвокат Врона А.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Transit» була застрахована у ПАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № 163336042, за яким ліміт відповідальності страховика у разі заподіяння шкоди складає 130000 грн. При цьому, розмір шкоди, завданої позивачу складає 55810 грн., що не перевищує встановлений ліміт відповідальності, у зв`язку з цим сторона відповідача вважає вимоги до ОСОБА_2 необґрунтованими та безпідставними, а позивач повинен був звернутися з позовом до страховика. Також представник відповідача заперечував проти розміру матеріальної шкоди, заявленої позивачем, оскільки за договором страхування відповідальності підлягають відшкодуванню лише реальні збитки, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що відповідно до ремонтної калькуляції становить 23390,75 грн., тоді як позивачем було розраховано матеріальну шкоду без урахуванням коефіцієнта зносу. Крім того, частина ремонтних робіт та заміна деталей були здійсненні з власної ініціативи позивача та не стосуються ДТП, а також вартість мийки автомобіля на суму 300 грн. не стосується матеріальної шкоди. Тому на думку сторони відповідача, позивачем необґрунтовано було збільшено розмір матеріальної шкоди на 2490 грн.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Мелех Д.О. посилався на постанови Верховного Суду та зазначив, що різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту викликана в тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, повязаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. У такому випадку деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоду, свого обов`язку відповідно до ст. 1194 ЦК України, а тому сам ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У своїх запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача просив суд врахувати висновок ВП ВС від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, що страховик зобов`язаний перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди, а покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому просив відмовити у задоволені позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи. В матеріалах справи є заяви від представників сторін про розгляд справи у їхній відсутності.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки «Kia Cerato», р/н НОМЕР_2 .

07 січня 2021 року о 07 годині 50 хвилин на 523 км + 230 м. автошляху Київ-Чоп сталося ДТП з вини ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом «Ford Transit», р/н НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Cerato», р/н НОМЕР_2 під керуванням позивача. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 січня 2021 у справі №446/124/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно з нормою ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За полісом №163336042 ПрАТ «СК «Провідна» застраховано відповідальність на автомобілі «Ford Transit», р/н НОМЕР_3 перед третіми особами та визначено ліміт страхового відшкодування за майнову шкоду у розмірі 130000 грн.

Згідно з випискою по картці позивача 06 квітня 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» сплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 згідно з договором № 163336042 у розмірі 23390,75 грн. з урахуванням калькуляції робіт № від 25 лютого 2021 року.

Як видно зі ремонтної калькуляції, розробленої ПрАТ «СК «Провідна», вартість ремонту складає 48271,37 грн., а з урахуванням 70% зношення запчастин - 23390,74 грн.

Відповідно до рахунку фактури № 12164 від 11 червня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , та акту виконаних робіт вартість робіт щодо відновлення автомобіля «Kia Cerato», р/н НОМЕР_2 , склала 23690 грн, вартість запчастин - 28920 грн., а всього 52610 грн.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV (далі -Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Як визначено нормами ст.29 Закону 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону 1961-ІV встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 22 квітня 2021 р. у справі №759/7787/18.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то вимога позивача про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 32419,25 грн. з відповідача є законною, тому вона підлягає задоволенню.

Доводи відповідача щодо невідповідності розміру матеріальної шкоди судом розглядається критично, оскільки виконані роботи та використані запчастини відповідають як отриманим пошкодженням так і обсягу необхідних та виконаних робіт для ремонту автомобіля позивача. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем на спростування розміру відновлювального ремонту не було надано належних та допустимих доказів.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 908 грн. та витрат на професійно-правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги № 0035-ц від 20 липня 2021 року, складений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелеха Д.О., додатком № 1 до договору. З вказаного договору вбачається отримання позивачем послуг з надання правничої допомоги, вартість однієї години за яким складає 1000 грн., та рахунком-фактурою № 20/07-21 від 20 липня 2021 року на суму 3000 грн.

Виходячи із предмету позову, позивач потребував правничої допомоги, тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 908 грн., а також витрати на професійно-правничу допомогу у розмірі 3000 грн, а всього 3908 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273,279,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32419,25 грн. та судові витрати у сумі 3908 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 17.02.2023 р.

Суддя