Справа № 545/4806/22
Провадження № 2/545/389/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Харапудько М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки адвокат Павелко Р.С. 06.10.2022 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Прохав стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка та її представник адвокат Павелко Р.С., надавши суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, де позов підтримують та не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому послався на те, що він з сином спілкувався постійно, надавав і надає матеріальну допомогу. На даний час їх спілкування неможливе, оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ. Розмір аліментів, які просить стягувати позивач з огляду на розмір заробітної плати відповідача, буде значним і в декілька разів перевищує прожитковий мінімум на дитину, а тому вважає з огляду на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, вважає доцільним буде встановити розмір аліментів у сумі 3 000 грн., тому сума у розмірі 6 000 грн. ( з обох батьків по 3 000грн. ) буде достатньою для задоволення потреб сина на місяць. Оскільки, він також має потребу в платі за житло ( немає свого житла ), оплаті комунальних платежів, лікуванні, придбання одягу і т.д.

Також, прохав зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 500грн.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи та щодо нього публікувалось оголошення про виклик відповідача, про що маються докази в матеріалах справи. Від нього не надійшло станом на 03.01.2023 року заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 274-279, 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не достатньо надає добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180-182 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

Ч. 1 ст. 182 доповнено п. 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017; в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018\

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

Ч. 1 ст. 182 доповнено п. 3-2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017\

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Абзац 2 ч. 2 ст. 182 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018\

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів.

Ч. 2 ст. 182 доповнено абзацом 3 згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018\

Ч. 2 ст. 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017\

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку ( доходу ) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку ( доходу ) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ( п. 17 ).

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 « Конвенції ООН про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи, що відповідачем у відзиві не зазначено та не надано доказів щодо розміру заробітної плати, тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Судовий збір підлягає стягненню на користь Держави із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг );

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг );

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що до позову надано докази щодо розміру витрат на оплату послуг відповідно до вимог закону, тому вимоги позову щодо розподілу судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 43, 49, 81, 141, 223, 259, 263 268, 274-279, 280, 354 ЦПК України, ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомо, інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої в АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , інші дані суду не відомі, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2022 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 1 073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко