Справа №760/5182/23
Провадження №2/760/6383/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора Київського нотаріального округу про зняття арешту з рухомого і нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора Київського нотаріального округу, в якому просить суд скасувати арешт на нерухоме майно, що накладено Постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 22 вересня 2008 року, ВДВС Солом`янського РУЮ (реєстраційний номер обтяження №9063907) та обтяження на автомобіль легкий, хетчбек, 2006, ВАС - 21093, номер об`єкта: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , обтяжував ТОВ «Вердикт Каптіал».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за нею та її померлим сином на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., за реєстровим номером 5480. Автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить її померлому синові ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з цим, на підставі договору застави від 07 липня 2006 року, укладеного між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та її сином автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передано в заставу, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №11-142/06А від 07 липня 2006 року на суму 38720 грн, строком до 06 липня 2011 року, а також процентів за користування позикою, пені і штрафних санкцій. Предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04 липня 2006 року.

Після смерті сина він 21 лютого 2020 року вона звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Київської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. від 21 лютого 2020 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало її сину у зв`язку з арештом внесеним до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Більше того згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформаційна довідка № 200880397 від 19 лютого 2020 року, на підставі постанови №48679437 від 11.04.2018 р. Веселівським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , але не її сина, а іншої особи з іншим ідентифікаційним кодом, а саме .

Відповідно до листа вих. № 11868 від 21 липня 2021 року Веселівського РВ ДВС у Запорізької області, зазначено, що при перевірці АСВП встановлено, що ніби то у відношенні її померлого сина ОСОБА_2 на примусовому виконанні перебували наступні виконавчі провадження:

1. ВП№64421507 за судовим наказом №313/486/20 виданим 07 серпня 2020 року Веселівським районним судом Запорізької області про стягнення заборгованості з мого сина ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал Веселівської селищної ради за оплату житлово-комунальних послуг;

2. ВП від 10 січня 2008 року щодо стягнення аліментів.

Дані виконавчі провадження не стосуються її сина, оскільки у нього ідентифікаційний номер , а виконавчі провадження Веселівського РВ ДВС відкриті відносно особи, яка хоча і має ПІБ таке як і у її померлого сина, проте має інший ідентифікаційний номер, а саме .

Також накладено арешт на все майно її померлого сина на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ 22 вересня 2008 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5. Проте в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про дане проовадження.

Крім того, відповідно до відповіді Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - у них не міститься інформації про ВП НОМЕР_5, в якому накладався арешт на майно її сина ОСОБА_2 . Даний факт є преюдиційним та встановлений.

Все це свідчить, що неможливо встановити дійсні правові підстави накладення арешту на все майно її сина відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ 22 вересня 2008 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5.

Таким чином, враховуючи відсутність станом на сьогодні виконавчого провадження НОМЕР_5 відносно її померлого сина на виконанні у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва, наявність арешту майна порушує її права на щодо отримання свідоцтва про право на спадщину.

Стосовно арешту на рухоме майно, транспортний засіб, зазначила, що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 січня 2022 року зареєстровано обтяження - застава рухомого майна - автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , обтяжувач ТОВ «Вердикт капітал».

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 15.11.2018 року, банк відступив право вимоги за кредитним договором №11-142/06А від 07 липня 2006 року на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт капітал».

ТОВ «Вердикт капітал» як новий кредитор жодних вимог до неї, як до спадкоємця боржника - не висував. Також, її померлий син повністю розрахувався за кредитним договором з первісним кредитором. Тому також наявні підстави для зняття арешту з рухомого майна. В силу ст. 1281 ЦК України, ТОВ «Вердикт капітал» мав право пред`явити вимоги до неї, як спадкоємця, проте таких вимог не пред`явив.

Враховуючи, що неможливо встановити дійсні правові підстави накладення арешту на нерухоме майно її сина в рамках виконавчого провадження НОМЕР_5, у тому числі з причин того, що окремі документи виконавчого провадження знищені, а всі інші виконавчі провадження - завершені, а в силу ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження - наявні правові підстави для скасування арешту на майно її померлого сина.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою від 13 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений ухвалою строк, недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

25 серпня 2023 року від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Їжаковського О.В. до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ВАЗ, модель 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки правовстановлюючі документи на зазначений автомобіль відсутні. Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву, у якій просив розглядати справу без її участі та участі її представника, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності учасників.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позовних вимог, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом`янському відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2-2235-1 від 15 серпня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Фінанси та кредит» боргу в сумі 47063,59 грн.

22 вересня 2008 року головним державним виконавцем Донецьким О.Л. керуючись ст.ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою було накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2

23 червня 2010 року державним виконавцем Кайнаренко О.Б. винесено постанову про розшук майна боржника, оскільки згідно повідомлень УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 19 листопада 2008 року за боржником зареєстрований транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21093, рік випуску 2006, колір білий, № кузова НОМЕР_1 .

23 червня 2010 року державним виконавцем Кайнаренко О.Б. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

01 лютого 2012 року державним виконавцем Бердар М.М. винесено постанову про арешт майна боржника на підставі зареєстрованого на праві власності майна за боржником.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 1997 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 3 серпня 1998 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис №7727.

Як стверджує позивач, 21 лютого 2020 року вона звернулася до державного нотаріуса Дванадцятої Київської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з арештом внесеним до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Із вищезазначеної постанови вбачається, що державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було зареєстровано спадкову справу №734/19 до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зважаючи на неможливість встановлення дійсних підстав накладення арешту на нерухоме майно, а також те, що окремі документи виконавчого провадження знищені, а всі інші виконавчі провадження - завершені позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, щоб зняти арешт за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Оскільки позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, з часу відкриття спадщини вона має право на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як відомо з матеріалів справи виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2235-1 від 15 серпня 2008 року відкрите державним виконавцем під час дії Закону №606-XIV.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст.25 наведеного Закону, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно зі ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч.1 цієї статті випадках.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Частиною 5 цієї статті визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, законом не передбачено підстав для зняття виконавцем арешту майна у виконавчому провадженні, яке знищено за термінами зберігання.

Позивач ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_2 просить скасувати накладений виконавцем арешт на майно, оскільки існування такого арешту порушує її конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, закріплене у ст.41 Конституції України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України виконання судового рішення є обов`язковим.

Відповідно до даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження відкриті виконавчі провадження, в тому числі щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 боргу відсутні.

Відповідно до листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вих. №151141 від 02 жовтня 2023 року, станом на 02 жовтня 2023 року виконавчий лист №2-2235-1 від 15 серпня 2008 року виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 47063,59 грн, до відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває.

Проте згідно з інформаційною довідкою від 28 березня 2023 року, сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» встановлено, що 17 вересня 2009 року зареєстрований арешт всього нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_2 , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 22 вересня 2008 року Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відтак, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що необхідно скасувати арешт усього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 22 вересня 2008 року Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ.

Разом з тим у задоволенні позовної вимоги про скасування обтяження на автомобіль легкий, хетчбек, 2006, ВАЗ - 21093, номер об`єкта: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , обтяжував ТОВ «Вердикт Каптіал», необхідно відмовити з огляду на наступне.

Як установлено судом, 14 червня 2006 року між АТ «Укравтоінвес» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ, модель 21093, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 38720 грн.

07 липня 2006 року між ТОВ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №11-142/06-А на суму 38720 грн строком до 06 липня 2011 року зі сплатою процентів 14,5% річних.

07 липня 2006 року між ТОВ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, відповідно до якого заставодавець передав у заставу заставодержателю автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, 2006 року випуску, шассі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 2 вищезазначеного договору визначено, що зазначений автомобіль передається в заставу, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №11/142/06-А від 07 липня 2006 року на суму 38720 грн строком до 06 липня 2011 року із встановленою процентною ставкою у розмірі 14,5 відсотків річних.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №15904559 від 28 березня 2023 року на легковий автомобіль, хетчбек 2006, ВАЗ - 21093, номер об`єкта: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладено обтяження - застава рухомого майна, на підставі договору застави автомобіля від 07 липня 2006 року. Права вимоги за договором застави відступлено до ТОВ «Вердикт капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 15 листопада 2018 року на загальну суму 38720 грн.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наданих позивачем копій квитанцій №46/1 від 10 серпня 2006 року та №1726/235 від 10.11.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив оплату на загальну суму 2300 грн з призначенням платежу: погашення заборгованості за договором №11-142/06-А від 07 липня 2006 року.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих до суду доказів вбачається, що заборгованість за кредитним договором №11-142/06-А була погашена не у повному обсязі, а лише в сумі 1150 грн, відтак зобов`язання, забезпечене заставою автомобіля є невиконаним, а тому підстав для зняття арешту з транспортного засобу немає.

Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що заборгованість за кредитним договором була погашена у повному обсязі, оскільки з наданої копії квитанції №6 від 07 липня 2006 року вбачається, що сума в розмірі 38720 грн ОСОБА_2 була сплачена за автомобіль згідно договору №161 від 14 червня 2006 року, тобто за договором купівлі-продажу автомобіля.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора Київського нотаріального округу про зняття арешту з рухомого і нерухомого майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 22 вересня 2008 року Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ (реєстраційний номер обтяження 9063907).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження за адресою: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ;

- відповідач - Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження за адресою: 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76-Б, ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дванадцята київська державна нотаріальна контора: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова