20.01.2023 Справа № 756/7652/22
Унікальний номер 756/7652/22
Номер провадження 2/756/1155/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Шевченко Ю.Г.

представника відповідача - Шовкуна С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Київська офсетна фабрика про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та заробітній платі за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_3 , через свого представника - адвоката Шевченко Ю.Г. звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: поновити ОСОБА_1 на роботі в ДП Київська офсетна фабрика, з дати звільнення на посаді головного інженера ДП КОФ; стягнути з ДП Київська офсетна фабрика на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за жовтень - грудень 2021 року у розмірі 58015,26 грн.; стягнути з ДП Київська офсетна фабрика на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за січень-березень 2022 року у розмірі 53898,10 грн.; стягнути з ДП Київська офсетна фабрика на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі у розмірі 24934,76 грн. та грошову компенсацію невикористані 68 календарних днів щорічної відпустки; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24934,76 грн.; стягнути з ДП Київська офсетна фабрика на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з листопада 2021 року позивача переведено на посаду головного інженера ДП Київська офсетна фабрика. Наказом №75000-Вс/19-к від 27 липня 2022 року позивача ОСОБА_3 звільнено з 30 липня 2022 року з посади головного інженера за п. 83 ст. 36 КЗпП України. Копію наказу позивач отримав 11 серпня 2022 року. Вважає звільнення незаконним, просить поновити на роботі та стягнути заборгованість по заробітній платі.

Рух справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2022 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

21 вересня 2022 року представник позивача надіслала заяву про усунення недоліків та квитанцію про доплату судового збору на суму 743, 06 грн.

Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 20 жовтня 2022 року.

24 жовтня 2022 року від представника відповідача - адвоката Шовкуна С.І. надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що 05 вересня 2022 року керівництвом ДП Київська офсетна фабрика видано наказ № 75000-ВС/26-к про скасування наказу від 27 липня 2022 року за № 75000-ВС/19-к та звільнено ОСОБА_1 за власним бажанням з 05 вересня 2022 року. 16 вересня 2022 року за вих. № 75000-ВС/235 позивачу направлено повідомлення про необхідність прибути та забрати трудову книжку. Вважає, що відсутній предмет спору клопоче про закриття провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року представнику відповідача відмовлено в задоволенні поданого клопотання.

Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року за клопотання представника позивача витребувано у ДП Київська офсетна фабрика належним чином засвідчену копію матеріалів особової справи ОСОБА_1

07 грудня 2022 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні 12 грудня 2022 року оголошено перерву для надання стороні відповідача часу для подання відзиву на уточнені позовні вимоги.

В судовому засіданні 12 грудня 2022 року на виконання ухвали про витребування доказів оглянуто наданий стороною відповідача оригінал особової справи ОСОБА_1 та зобов`язано зробити належним чином засвідчену копію документів особової справи.

На виконання вимог ухвали про витребування доказів, 16 січня 2022 року до суду надійшли копії матеріалів особової справи.

26 грудня 2022 року до суду від представника позивача надійшов текст позовної заяви з уточненими позовними вимогами в якому просить суд: поновити ОСОБА_1 на роботі в ДП Київська офсетна фабрика, з дати звільнення на посаді головного інженера ДП КОФ шляхом скасування наказу №75000-ВС/19-к; стягнути з ДП Київська офсетна фабрика на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 128789,82 грн., визначену довідкою про заборгованість від 09 грудня 2022 року ; допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі, стягнути судові витрати.

Від представника відповідача 05 січня 2023 року надійшов відзив на уточнені позовні вимоги. В обґрунтування поданого відзиву адвокат Шовкун С.І. зазначає, що після отримання позовної заяви керівником підприємства 05 вересня 2022 року самостійно скасовано наказ від 27 липня 2022 року про звільнення позивача та на підставі заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням, прийнято наказ від 05 вересня 2022 року. Дані обставини також підтверджуються записами занесеними до трудової книжки позивача про скасування наказу від 27 липня 2022 року та поновлення його на попередньому робочому місці. Відповідачем надано довідку про заборгованість відповідача по заробітній платі та належним звільненому до виплати сум в якій визначено загальний розмір заборгованості 128789,82 грн. Вважає вимоги позивача про поновлення на роботі після отримання інформації про скасування оскаржуваного наказу не підлягають задоволенню, позивачем вибрано неефективний спосіб захисту.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені в заяві від 26 грудня 2022 року, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом скасування наказу №75000-ВС/19-к, викликані через помилку в пункті 1 наказу від 05 вересня 2022 року в зазначенні номеру скасованого наказу про звільнення № 19-к, а не номер наказу № 7500-ВС/19-к. В частині визначеного розміру заборгованості погоджуються із розміром визначеним в довідці від 09 грудня 2022 року в сумі 128789,82 грн. В частині поновлення просила допустити рішення до негайного виконання та стягнути судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника.

В судовому засіданні 17 січня 2022 року представник відповідача надав пояснення, що підприємство має скрутне матеріальне становище, через що з жовтня 2021 року виникла заборгованість по виплаті заробітної плати. Вважає, вимоги про поновлення позивача на роботі невірно обраний спосіб захисту, наказ про звільнення за бажання позивача від 05 вересня 2022 року не оскаржується, а позивачу нарахована заробітна плата за вересень, суми компенсації невикористаної відпустки, які враховано у розмір заборгованості.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом обставини справи.

Судом встановлено, що згідно матеріалів особової справи та записів, що містяться в трудовій книжці, 27 грудня 2004 року позивача ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра ремонтно-експлуатаційного цеху ДП Київська офсетна фабрика. До 27 липня 2022 року позивач працював на різних посадах.

Наказом №112/к/тр від 01 листопада 2021 року начальника ремонтно-експлуатаційного цеху ОСОБА_1 переведено на посаду головного інженера.

Наказом по підприємству №75000-ВС від 30 березня 2022 року зупинено дію п.4 наказу по підприємству №75000-ВС/01-к від 18 березня 2022 року. Призупинено дію трудових договорів на ДП Київська офсетна фабрика з 30 березня 2022 року за виключенням трудових договорів працівників, перелік яких вказано в додатку №1 до наказу.

Наказом директора ДП Київська офсетна фабрика №75000-ВС/19-к від 27 липня 2022 року звільнено ОСОБА_1 головного інженера з 30 липня 2022 року відповідно до п.83 ст.36 КЗпП України. Зобов`язано бухгалтерію виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку.

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення за власним бажанням з 23 серпня 2022 року.

Наказом директора ДП Київська офсетна фабрика №75000-ВС/26-к від 05 вересня 2022 року скасовано наказ № 19-к від 27 липня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 83 ст. 36 КЗпП України. Звільнено ОСОБА_1 за власним бажанням згідно поданої ним заяви, відповідно до ст. 38 КЗпП України з 5 вересня 2022 року. Зобов`язано бухгалтерію виплатити грошову компенсацію за невикористані 65 днів відпустки.

Довідкою ДП Київська офсетна фабрика №75000/ВС/357 від 09 грудня 2022 року визначено заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 в сумі 128789,82 грн.

Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для скасування наказу від 27липня 2022 року про звільнення головного інженера ОСОБА_1 , підстави для поновлення його на роботі, стягнення з ДП Київська офсетна фабрика заборгованості з виплати заробітної плати.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Суд забезпечив сторонам рівні можливості надання доказів та доведеності їх перед судом.

Виходячи що спірні правовідносини виникли з трудових, на відповідач, як роботодавця покладено обов`язок довести дотримання вимог законодавства про працю.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України - законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 21, 43, 46 Конституції України, ст. 94, 115 КЗпП України, ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частинами першою, четвертою та п`ятою статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України.

Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Одночасно звертає на себе увагу той факт, що заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18.

Мотиви та висновки суду.

В судовому засіданні представником відповідача визнаний факт наявності у підприємства заборгованості перед позивачем з виплати заробітної плати за період з 01 листопада 2022 року по 05 вересня 2022 року в розмірі 159987,38 грн., з якою мають бути утримані податки в розмірі 31197,56 грн., та сума до виплати 128789,82 грн., який визначений в довідці про заборгованість (а.с. 133).

З огляду на досліджені судом докази, суд прийшов до переконання про доведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в частині стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі в сумі 128789,82 грн.

Клопотання представника відповідача про розстрочку суми стягнутої заборгованості, яке він заявив під час розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Статтею 435 ЦПК України, передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Отже, порушене стороною відповідача питання розглядається під час виконання рішення суду, тобто після відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення на роботі в ДП Київська офсетна фабрика, з дати звільнення на посаді головного інженера ДП КОФ шляхом скасування наказу № 75000-ВС/19-к не підлягають задоволенню. Відповідач самостійно виправив порушене право позивача шляхом скасування оскаржуваного наказу та поновлення його на роботі, на час розгляду справи судом оскаржуваний наказ відсутній.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем самостійно скасовано оскаржуваний наказ № 75000-ВС/19-к від 27 липня 2022 року про звільнення, із прийняттям відповідного наказу 05 вересня 2022 року та внесенням відповідних записів у трудовій книжці про поновлення ОСОБА_1 на роботі через скасуванням наказу від 27 липня 2022 року (запис в трудовій книжці 26).

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача їх незгода з наказом про звільнення з роботи зводиться до помилки, на її думку в номері наказу про звільнення зазначено № 75000 ВС/19-к від 27 липня 2022 року, а в записі трудової книжки про поновлення на роботі та в наказі від 05 вересня 2022 року про скасування наказу невірно зазначений наказ 19-к від 27 липня 2022 року, що на переконання представника позивача є підставою для його скасування в судовому порядку.

Завданнями цивільного судочинства згідно статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Вимоги позивача ОСОБА_1 поновлення на роботі в ДП Київська офсетна фабрика, з дати звільнення на посаді головного інженера ДП КОФ шляхом скасування наказу №75000-ВС/19-к не направлені на захист його прав, оскільки це право позивача відновлено діями відповідача по скасуванню прийнятого 27 липня 2022 року наказу про його звільнення та відповідне відновлення його прав шляхом поновлення на роботі й нарахування заробітної плати до дати наступного звільнення по наказу від 05 вересня 2022 року.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача номер наказів починається №75000, стосується номенклатури ведення діловодства, й не стосується суті наказу й тим більше підстави для його скасування.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, які перевірені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 листопада 2021 року по 05 вересня 2022 року в розмірі 128 789, 82 грн. (без відрахування з цієї суми обов`язкових платежів).

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Судом досліджено договір №33/22 про надання правової (правничої) допомоги від 06 вересня 2022 року що укладений між Адвокатським об`єднанням «Кріденс партнерс» та ОСОБА_4 за умовами якого адвокатське обєднання надає клієнту правову допомогу, що полягає у представництві його інтересів в суді/ захист його інтересів у справі незаконного звільнення. Пунктом 1.4. договору визначено для надання правової допомоги призначено адвоката Шевченко Ю.Г. Допомога та послуги надаються на договірних засадах та складають 10000 грн. (пункт 3.1 договору). Згідно платіжного доручення № 12119866 від 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок АО «Кріденс партнерс» 10000 грн.

Суд дослідив позицію представника відповідача викладену у відзиві, на його думку витрати адвоката є завищеними, питання правової допомоги в даній справі не потребувало значних зусиль, до заяви не доданий розрахунок та калькуляцію складових сплаченого гонорару.

Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, розміром задоволених вимог, наданим адвокатом обсягом послуг, до яких відносяться складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, уточнених позовних вимог, складання адвокатського запиту від 06 вересня 2022 року, участь в трьох судових засіданнях загальною тривалістю понад три години, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від його сплати, на підставі положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРИШІВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Київська офсетна фабрика про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та заробітній платі за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Київська офсетна фабрика (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бережанська, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2021 року по 05.09.2022 року в розмірі 128 789, 82 грн.

Стягнути з Державного підприємства Київська офсетна фабрика (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бережанська, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства Київська офсетна фабрика (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бережанська, 1) на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик