Ухвала

31 січня 2023 року

м. Київ

справа № 592/5218/22

провадження № 61-12634ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 м. Суми Усенко Наталії Миколаївни про зобов`язання надати оплачувану щорічну відпустку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

13 січня 2023 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. визнано необґрунтованою.

Заяву про відвід Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. відмовлено.

У січні 2023 року до суду касаційної інстанції надійшла повторна заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю.

Заява мотивована незгодою з мотивуванням ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. Заявник зазначає, що оформив касаційну скаргу у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, тому залишення її без руху є незаконним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заявника щодо наявності підстав для відводу судді Верховного Суду Сакари Н. Ю. зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2022 року, що в силу положеньчастини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відводу, питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 м. Суми Усенко Наталії Миколаївни про зобов`язання надати оплачувану щорічну відпустку визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сакари Н. Ю. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян