Справа №293/302/23
Провадження № 2-о/293/13/2023
УХВАЛА

07 березня 2023 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Драч Н.В., Відділ №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою, в якій просив встановити факт належності його матері ОСОБА_2 , земельних ділянок, що розташовані території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастрові номери: :15:000:0028 та :15:000:0025 площею 4,91 га, що належали їй на підставі Державного акту №090594, виданого згідно з розпорядженням голови Черняхівської районної державної адміністрації від 15.03.2004 за № 113, вказавши помилковим написання в правовстановлюючому документі прізвища власника « ОСОБА_3 ».

Подана заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка загальною площею 4,91 га, що розташована на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЖТ №090594 від 12.07.2004. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилась спадщина до якої увійшла зазначена земельна ділянка. Заявник як спадкоємець померлої звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, виявилось, що в державному акті допущено помилку у прізвищі померлої, тому заявник звернулася до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №293/302/23 передана на розгляд судді Збаражського О.М.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом, зокрема це факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно вимог ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В п.3 постанови Пленуму зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Крім того, в п.12 постанови Пленуму роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Суд звертає увагу заявника, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме - належності правовстановлюючих документів особі, розглядаються судом, якщо установа, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

З матеріалів заяви про встановлення факту вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №№090594 видано Черняхівською райдержадміністрацією.

При цьому, в заяві не викладено обставин неможливості виправлення помилки в державному акті органом, який його видав або іншим уповноваженим органом (правонаступником).

Разом з тим, наявність вмотивованої відмови або неможливості виправити помилку є передумовою звернення до суду за захистом своїх прав із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.

Крім того, заявник у заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначає про встановлення факту належності померлій особі земельної ділянки, яка за своєю правовою природою може виступати об`єктом цивільних правовідносин, адже юридичні факти це передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зімни або припинення правовідносин.

Відтак, заявнику слід привести у відповідність прохальну частину заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявником визначено заінтересованих осіб приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Драч Н.В. та відділі №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Суд роз`яснює, що до заінтересованих осіб віднесено:

1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту.

Саме ці групи заінтересованих осіб притягуються до участі у справах окремого провадження.

До першої групи заінтересованих осіб належать фізичні та юридичні особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту своєчасно заявити про порушення чи оспорювання їх суб`єктивних прав у зв`язку із встановлюваним судом фактом.

В зв`язку з чим, визначаючи коло заінтересованих осіб в рамках даної справи, заявнику належить виходити саме з цих положень.

Також слід зазначити, що приписами ч.4 ст.177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 в попередньому (орієнтовному) розрахунку сум судових витрат, які поніс та планує понести, зазначив, що очікує понести витрати у виді судового збору, однак не надав доказів про сплату судового збору у порядку та розмірі передбаченому законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Заявником подано клопотання про звільнення його від сплати витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Як на підставу звільнення від сплати витрат пов`язаних із розглядом справи, заявник посилається на те, що він не працює, просив врахувати, що він отримав право на безоплатну правову допомогу, як малозабезпечена особа, середньомісячний дохід якої нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону України «Про прожитковий мінімум».

Вирішуючи питання на предмет задоволення клопотання заявника про звільнення ОСОБА_1 від сплати судових витрат, пов`язаний із розглядом справи, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За змістом вказаної норми, відстрочення, звільнення від сплати судового збору та витрат пов`язаних із розглядом справи на певний строк або звільнення від сплати таких є правом суду, а не обов`язком.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, на підтвердження викладених у клопотанні обставин, які, на думку заявника, є підставами для звільнення його від сплати витрат пов`язаних із розглядом справи, останній не долучив належних та допустимих доказів, які б свідчили, що він є безробітним та відноситься до малозабезпечених категорій населення, зокрема: копії трудової книжки, відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній рік, а факт призначення безоплатної правової допомоги не є безумовною підставою для звільнення від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Оскільки посилання на будь-які інші підстави звільнення від сплати витрат пов`язаних із розглядом справи у заяві відсутні, як і відсутні посилання на інші докази, що підтверджують незадовільний майновий стан заявника, зазначені обставини, у своїй сукупності, є підставою для відмови у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати витрат пов`язаних із розглядом справи, з огляду на його недоведеність.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 грн.

Відтак, 0,2 відсотки прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 536,80 грн. Отже, заявнику слід сплатити судовий збір в розмірі 536,80грн.

Оскільки нормами ЦПК України залишення без руху заяви про встановлення юридичного факту не передбачено, за аналогією закону застосуванню підлягають положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (стаття 185 ЦПК України).

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 293, 315, 318 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Драч Н.В., відділ №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ