Номер провадження: 22-ц/813/4216/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач):Ігнатенко П.Я.,

суддів: Полікарпової О.М.,

Семиженка Г.В.,

за участю секретаря: Кузьміч Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Уртаєва Олега Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.10.2017 року шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано. В період шлюбу у них народилися доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю, жодного разу відповідач не надавав матеріальної допомоги позивачці на їх утримання. Колишній чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки, незважаючи на те, що у 2017 році його підприємницька діяльність офіційно припинена, ОСОБА_1 продовжує отримувати дохід від надання в оренду належного йому нерухомого майна, весь бізнес працює та приносить дохід.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 11600,00 гривень та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 9825,00 гривень, а також 942700 гривень за минулий час, період з 25.10.2017 по 25.06.2021 року. Окрім того, стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень.

У відзиві на позовну заяву адвокат Уртаєв О.І., який діє від імені ОСОБА_1 просив задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання кожної доньки в розмірі 50% від розміру прожиткового мінімуму, що становить 1255, 00 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривен 00 коп., в задоволенні інших вимог відмовити. Зазначив, що відповідач ніколи не відмовлявся від реалізації своїх батьківських обов`язків та згоден брати участь в утриманні дітей у відповідності до вимог сімейного законодавства з урахуванням його можливостей та реальних потреб дитини. ОСОБА_1 не має матеріальної можливості та доходів сплачувати таку значну суму аліментів, яка зазначена в позові. З 12.08.2021 року відповідач прийнятий на посаду адміністратора ПП «Альянс-1», заробітна плата згідно штатного розкладу є мінімальною. Належних та допустимих доказів стосовно того, що відповідач фактично на теперішній час отримує високу щомісячну заробітну плату, яка б давала можливість сплачувати аліменти на кожну дитину щомісячно в розмірі 11600,00 грн та 9825,00 грн. позивачем не надано. Окрім того, вказує на те, що наразі на утриманні та забезпеченні ОСОБА_1 знаходиться його нова дружина та у найближчому майбутньому має народитись дитина. Вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час є незаконною та необґрунтованою.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі ОСОБА_3 6300 гривень та ОСОБА_4 5700 гривень, щомісячно, починаючи з 15 липня 2021 року, та до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 4800 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат Уртаєв О.І., який діє від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі ОСОБА_3 1372,00 гривень та ОСОБА_4 1372,00 гривень щомісячно, починаючи з 15 липня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття, в задоволенні інших вимог відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував той факт, що 25.01.2020 відповідачем укладено новий шлюб, на момент розгляду справи подружжя чекало на народження дитини. Новонароджена дитина відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , потребує більшого догляду та матеріального забезпечення через свій вік. ОСОБА_1 також має старшу доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка потребує батьківського піклування та матеріального забезпечення.

Звертає суд апеляційної інстанції на те, що з 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 працював у ПП «Альянс -1» на посаді адміністратора автомийки. З 22.02.2022 року відповідач є безробітнім, втратив можливість постійного заробітку, що в значній мірі погіршило його матеріальне становище.

В апеляційній скарзі також зазначено, що судом першої інстанції не були враховані викладені вище обставини, не досліджено матеріальний стан та наявність стабільного заробітку відповідача, а отже не зрозуміло із якого розрахунку було визначено конкретні суми аліментів на кожну дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мандриченко Ж.В., яка діє від імені ОСОБА_2 просить її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує на те, що судом при ухваленні рішення досліджувалися та бралися до уваги всі направлені відповідачем докази, в тому числі, щодо одруження, зміни сімейного стану та відсутність працевлаштування. Дохід, який ОСОБА_1 отримує від надання в оренду власного нерухомого майна є нерегулярним. Доводи скаржника відносно втрати стабільного заробітку та погіршення матеріального становища через безробіття не відповідають фактично викладеним обставинам, оскільки відповідач з 1997 року офіційно не працює, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з утримання дитини від попереднього шлюбу, відомості про доходи не надано.

Враховуючи характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції призначалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2023 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

В ході апеляційного розгляду адвокат Уртаєв О.І., який діє від імені ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити та пояснив, що йому невідомо матеріальне становище відповідача до розгляду справи, однак на теперішній час його довіритель повідомив про погіршення стану здоров`я, відсутність доходів та неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції. Просить врахувати, що має на утриманні новонароджену дитину та зменшити суму аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не заперечує наявність нерухомого майна, а саме автомийки, хлібного магазину, садового будинку тощо, однак заперечує наявність доходів від цього майна.

Адвокат Мандриченко Ж.В., яка діє від імені ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просить залишити рішення суду без змін та пояснила, що суд першої інстанції оцінив в сукупності всі докази у справі, в тому числі наявність у відповідача дружини в декреті та дитини. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 з 1997 року ніде не працював офіційно, однак придбавав нерухоме майно, що ним не заперечується.

Просить залишити рішення суду без змін з огляду на те, що висновки суду не спростовані і відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,68).

Судом встановлено, що обидві доньки проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що сторонами не оспорюється та підтверджується випискою з банківського рахунку із зазначенням змісту фінансових операцій (а.с.14-66).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 05.11.1997 року по 12.08.2021 року офіційно не був працевлаштований. 12.08.2021 року прийнятий на посаду адміністратора ППАльянс-1 з оплатою згідно штатного розкладу (а.с.97-98).

При цьому відповідач, заперечуючи проти позову, не надав відомості про заробітну плату за місцем роботи та відомості про доходи з інших джерел, тощо.

Сторонами не заперечується, що в 2004 році ОСОБА_1 придбав автомийку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185,6 кв.м. З 2011 року відповідачу належить 1/2 частина вбудованого приміщення першого поверху хлібний магазин за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,1 кв.м. Окрім того, з Реєстру вбачається, що відповідачу на праві власності з 2006 року належить 1/2 частина садового будинку, в садовому товаристві садового масиву ІНФОРМАЦІЯ_7 .Також є інше спільне нерухоме майно, яке є предметом спору про поділ майна подружжя.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала розмір витрат на утримання дітей та наявність у відповідача нерухомого майна, яке є джерелом доходів.

Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно взявши до уваги те, що відповідач з 1997 року по 2021 рік офіційно не був працевлаштований і належно забезпечував сім`ю, набував право власності на нерухоме майно, з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх доньок в твердій грошовій сумі, з чим колегія суддів погоджується.

Разом з тим, заявлені позивачкою та частково задоволені вимоги щодо розміру аліментів на дітей включають витрати зокрема на лікування та навчання, що є додатковими витратами, які не заявлені в позові та не є предметом спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми стягнутих аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 6300,00 гривень до 4000,00 гривень, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 5700,00 гривень до 4000,00 гривень щомісячно з 15 липня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Доказів матеріальної неспроможності сплачувати аліменти в зазначеному вище розмірі на утримання кожної доньки та необхідність зменшення розміру аліментів до 50% від прожиткового мінімуму матеріали справи не містять, не надано їх відповідачем і в ході апеляційного розгляду. Також не доведено належними і допустимими доказами знаходження дружини відповідача на його утриманні і забезпеченні та погіршення його фізичного стану.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні скаржника знаходиться донька від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не підтверджені будь-якими доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він працював у ПП Альянс-1 з 12.08.2021 року на посаді адміністратора автомийки, а 22.02.2022 року звільнений з посади за згодою сторін і на теперішній час є безробітним, на висновки суду не впливає. Вказані довідка про звільнення за згодою сторін та копія трудової книжки, додані скаржником до апеляційної скарги, не є доказом позиції відповідача з огляду на те, що з 1997 року він не був офіційно працевлаштований, однак набував майно у власність, в тому числі нерухоме. Зазначені обставини правильно враховані судом першої інстанції згідно п. 3-2 ст. 182 СК України (а.с.211-214).

Відомостей про свої доходи відповідачем не надано та не спростовано доводи позивачки про наявність у нього доходів від нерухомого майна, яке знаходиться у його власності, в тому числі автомийки та магазину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, зменшивши суму стягнення на утримання ОСОБА_3 з 6300,00 гривень до 4000,00 гривень, ОСОБА_4 з 5700,00 гривень до 4000,00 гривень щомісячно з 15 липня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. В решті це ж рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Уртаєва Олега Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року змінити в частині розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, зменшивши суму стягнення на аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 6300,00 гривень до 4000,00 гривень, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 5700,00 гривень до 4000,00 гривень щомісячно з 15 липня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.02.2023 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: О.М.Полікарпова

Г.В.Семиженко