КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4303/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» - адвоката Золотопупа Сергія Васильовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року (суддя Соколов О.М.) у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за внесками,

встановив:

у грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 1 квітня 2018 року до 30 листопада 2021 року у розмірі 11420грн 15коп., в тому числі 1 238грн 49коп. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 5 379грн 30коп. по цільовому одноразовому внеску на організацію режиму контролю доступу на прибудинкову територію, 3 500грн по цільовому одноразовому внеску на контрольно-пропускний режим, 876грн 04коп. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 426грн 32коп. - 3% річних та вирішити питання про розподіл судових витрат, поклавши їх на відповідача.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 2 червня 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Старонаводницька 6-Б». Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 125,10кв.м, у вказаному будинку проживає, користується та отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак, не виконує свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Позивач вважав, що у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, він має право на підставі статті 625 ЦК України на стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми заборгованості.

21 червня 2022 року представник ОСББ «Старонаводницька 6-Б» - адвокат Золотопуп С.В. подав до суду заяву про часткову відмову від позову, посилаючись на те, що після пред`явлення позову відповідач частково задовольнив позовні вимоги позивача і оплатив на користь ОСББ «Старонаводницька 6-Б» заборгованість за період з 1 квітня 2018 року по 30 листопада 2021 року у сумі 1 238грн 49коп. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 5 379грн 30коп. по цільовому одноразовому внеску на організацію режиму контролю доступу на прибудинкову територію, 3 500грн по цільовому одноразовому внеску на контрольно-пропускний режим, а відтак просив стягнути з відповідача за період з 1 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року 446грн

31коп. втрат від інфляції, 179грн 3% річних, а всього 625грн 31коп. та судові витрати, що складаються з 2 270грн судового збору та 5 500грн витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-б» за період з 1 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року інфляційні втрати в розмірі 446,31грн, 3% річних в розмірі 179грн, а всього 625грн 31коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-б» 1 135грн витрат з оплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року повернуто Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» з державного бюджету 1 135грн, що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при подані позову, відповідно до платіжного доручення № 1029 від 23.10.2021 року.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСББ «Старонаводницька 6-Б» - адвокат Золотопуп С.В. просить рішення суду від 21 червня 2022 року скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 5 500грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані вимоги у повному обсязі, в іншій частині залишити рішення суду без змін.

Представник позивача посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки судом застосований закон, що не підлягає застосуванню, а саме Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який 15.12.2017р. втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р.

Представник позивача зазначає, що ним, як адвокатом Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери», з яким позивач уклав договір про надання правничої допомоги №19/10/2021-3 від 19.10.2021р., позивачу було надано правничу допомогу зі складання та підготовки до подачі суду позовної заяви у цій справі, про обсяг і вартість якої складено акт приймання-передачі наданих послуг від 22 жовтня 2021р., загальною вартістю 5500грн, які були оплачені платіжним дорученням №1030 від 23.10.2021р., отримання яких підтверджено випискою по банківському рахунку Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери», копії яких додані до позову і знаходяться в матеріалах справи.

Представник позивача посилався на те, що відповідачем не було подано клопотання про зменшення судових витрат, тому у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав відмовляти позивачу у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 500грн.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Співвласниками будинку створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території.

У зв`язку із несплатою відповідачем послуг по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, на організацію режиму контролю доступу на прибудинкову територію та на контрольно-пропускний режим за період з 1 квітня 2018 року по 30

листопада 2021 року, виникла заборгованість у сумі 10 117грн 79коп., яка була погашена відповідачем після пред`явлення даного позову до суду та відкриття провадження у справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено грошове зобов`язання, а відтак відповідно до положень ст. 625 ЦК України відповідач повинен відшкодувати позивачу інфляційні втрати та сплатити 3% річних від суми заборгованості.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, тому не є предметом апеляційного перегляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування позивачу понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, посилаючись на положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», виходив з того, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача не наданий детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Закон України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"втратив свою чинність у зв`язку із набранням 15 грудня 2017 року чинності Законом України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, а відтак доводи апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції Закону, який не підлягав застосуванню, є правомірними.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності

справи та фінансового стану учасників справи.

Така правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц.

Також Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі зазначила, що відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСББ «Старонаводницька 6-Б» зазначило, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 5 500грн.

У підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позовної заяви були додані: копія договору про надання правничої допомоги № 19/10/2021-3, укладеного 19 жовтня 2021 року між ОСББ «Старонаводницька 6-Б» в особі голови правління Безкоровайної Ю.М., що діє на підставі статуту, та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери»; копія акту приймання-передачі наданих послуг від 22 жовтня 2021 року, підписаного головою правління ОСББ «Старонаводницька 6-Б» Безкоровайною Ю.М. та керуючим партнером АБ «Тарас Кулачно та партнери» Кулачком Т.М.; копія платіжного доручення № 1030 від 23 жовтня 2021 року про оплату 5 500грн ОСББ «Старонаводницька 6-Б» на рахунок Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери» за надані послуги з правничої допомоги по договору №19/10/2021-3 від 19 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги №19/10/2021-3 від 19 жовтня 2021 року адвокатське бюро зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу стосовно складення та підготовки до подачі в Печерський районний суд міста Києва позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення на користь клієнта боргу за внесками і платежами, втрат від інфляції і 3% річних.

У пункті 1.2. договору зазначено, що правничу допомогу клієнту будуть надавати керуючий партнер бюро - адвокат Кулачко Т.М. та адвокат бюро Золотопуп С.В.

19 жовтня 2021 року адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» адвокату Золотопупу С.В. виданий ордер серії ВІ № 1060096 на надання правничої допомоги ОСББ «Старонаводницька 6-Б» у Печерському районному суді міста Києва.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що вартість послуг складає 2 000грн за одну годину надання послуг.

Відповідно до пункту 3.3 вказаного договору клієнт зобов`язується оплатити послуги протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг у безготівковій формі, якщо інше не встановлено таким актом.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 22 жовтня 2021 року на виконання умов договору про надання правничої допомоги №19/10/2021-3 від 19 жовтня 2021 року, адвокатське бюро «Тарас Кулачко та партнери» надало, а клієнт прийняв юридичні послуги у формі: складення позовної заяви Клієнта в Печерський районний суд міста Києва до ОСОБА_1 про стягнення на користь клієнта боргу за внесками і платежами, втрат від інфляції і 3% річних, на що було витрачено 2год. 45хв. часу,а тому вартість наданих послуг становить 5 500 грн (с.с. 25).

Отже, у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем були надані належні докази, у тому числі і детальний опис робіт (наданих послуг), які зазначені у акті приймання-передачі наданих послуг.

У заяві про визнання позову від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 зазначив, що з урахуванням заяви про часткову відмову від позову визнає суму 625,81грн, а в частині стягнення з нього витрат на допомогу адвоката у сумі 5 500грн не згоден.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Заява відповідача не містить обґрунтування не визнання вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу, відповідачем не заявлено про їх неспівмірність або необґрунтованість.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Виходячи з вищевикладених норм процесуального права, враховуючи відсутність обґрунтованого клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу, надання позивачем доказів понесених ним витрат на правничу допомогу, у тому числі і детальний опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, які пов`язані з даною справи, суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні вимог про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу неправильно застосовані норми матеріального права, порушенні норми процесуального права, не оцінені надані позивачем докази, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих вимог.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСББ «Старонаводницька 6-Б» - адвокат Золотопуп С.В. зазначив, що розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції, пов`язаних з подачею цієї апеляційної скарги, складає 1 000грн, у підтвердження чого до апеляційної скарги додана копія акту приймання-передачі наданих послуг від 9 липня 2022р., згідно якого на складання апеляційної скарги адвокатом витрачено 30 хв., а вартість наданої послуги становить 1 000грн.

Відповідач, отримавши копію апеляційної скарги (с.с.76), заперечення стосовно розміру витрат позивача на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції не висловив.

З урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» - адвоката Золотопупа Сергія Васильовича задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_4 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41910734, яке знаходиться у м. Київ, вул. Старонаводницька, 6-Б, витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5 500грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_4 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41910734, яке знаходиться у м. Київ, вул. Старонаводницька, 6-Б, витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк