РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2023 року

м. Харків

справа № 638/7450/22

провадження № 2/638/1965/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гасана М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що 29 жовтня 1999 року позивач та відповідач, уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом РАГС у м. Харкові та складено відповідний актовий запис № 1980. Дівоче прізвище відповідачки до шлюбу було - « ОСОБА_3 », відповідачка взяла прізвище позивача.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначив, що поступово відносини з відповідачкою почали погіршувались та згодом фактичні шлюбні стосунки повністю припинились. У сторін відсутній будь-який спір щодо місця проживання дітей. Майновий спір також відсутній.

Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, а також на шлюб та сім?ю. За час спільного сімейного проживання сторони дійшли висновку, що в них відсутні будь-які спільні інтереси. Враховуючи те, що відносини подружжя зіпсувалися та повністю припинені, також втрачені почуття любові один до одного, то позивач більше немає наміру зберегти шлюб, який на дійсний час існує лише на папері. Ведення між подружжям спільного господарства остаточно припинено.

У зв`язку з викладеним, просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 29 жовтня 1999 року міським відділом РАГС у м. Харкові та складено відповідний актовий запис №1980.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

11 січня 2023 року від відповідачки надійшов відзив, в якому проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечувала, строк на примирення просила не надавати, просить залишити за нею прізвище « ОСОБА_6 » та розгляд справи провести за її відсутності.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. 13 лютого 2023 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з відзивом відповідачка надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

29 жовтня 1999 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 1999 року, виданого міським відділом РАГС у м. Харкові, актовий запис № 1890 (а. с. 2).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 листопада 2013 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17 липня 2004 року (а. с. 7).

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з статтями 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України). шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19).

Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Відповідно до положень частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та інтересів подружжя та, враховуючи правову позицію відповідачки, яка проти розірвання шлюбу не заперечувала, та наявність на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Беручи до уваги вищенаведене, з державного бюджету підлягають поверненню позивачу 496,20 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позову (992,40 х 0,5 = 496,20).

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 гривень відповідно до статті 141 ЦПК України стягуються з відповідачки на користь позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, статтями 56, 104, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського у м.Харкові, актовий запис № 1980, між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. судового збору, сплаченого ним за подання до суду позовної заяви за квитанцією № 2907-2789-91438983 від 19 грудня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2023 року.

Суддя В. М. Яковлева