справа № 691/712/22
провадження № 2/691/66/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зменшення розміру аліментів,-

встановив :

ОСОБА_3 звернувся в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що із відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2012 року. Від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу стали проживати окремо і місце проживання дітей було з матір`ю, відповідачем у справі. З цього часу та до 15 березня 2022 року, їх спільний син ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_2 , після чого змінив місце проживання, визначивши його самостійно, та почав проживати з ним, як батьком, за адресою його фактичного проживання АДРЕСА_1 , і з цього часу перебуває на повному його матеріальному утриманні. Вказані обставини підтверджуються поясненнями спільного сина, матері позивача та сусідів. Відповідач добровільно коштів для розвитку сина не надає і домовленості про його утримання не існує. За таких обставин вважає, що необхідно вирішити в судовому порядку питання про стягнення аліментів з відповідача на його користь у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно, слід змінити рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року про стягнення з нього, як платника аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку їх розмір, остільки змінилися істотні обставини і їх спільний неповнолітній син перестав проживати з відповідачем, змінив місце свого фактичного проживання, і з відповідачем залишилася проживати лише їх спільна донька за адресою АДРЕСА_2 . Визначити до сплати ним аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , що буде необхідним і достатнім для задоволення її потреб. Для вирішення питання утримання неповнолітніх дітей прийняв рішення звернутися в суд.

12 серпня 2022 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.25).

08 листопада 2022 року підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зменшення розміру аліментів закрито і призначено до судового розгляду з викликом сторін до суду та заслуховуванням думки дитини відповідно до ст.171 Сімейного Кодексу України (а.с.84).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив змінити розмір аліментів згідно рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року про стягнення з позивача ОСОБА_3 аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 липня 2013 року, і постановити нове рішення яким зменшити і стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . І у зв`язку із зміною місця проживання неповнолітнього сина, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позовної заяви, починаючи з 11 серпня 2022 року, дня подачі позову, до повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді сплачених судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3500 грн..

Позивач ОСОБА_3 не взяв участь у проведених судових засіданнях та не надав письмових пояснень, перебуває за повідомленням представника згідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 02.04.2022 року на службі у Збройних Силах України, як мобілізований солдат, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належно, відповідно розгляд справи здійснено за участі представника ОСОБА_1 ..

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала повністю, просила у їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що підстав для зменшення розміру аліментів і стягнення в новому розмірі не має, оскільки, як у шлюбі так і після його розірвання неповнолітні діти проживають з нею. Із позивачем у неї склалися дійсно складні відносини у стосунках в питанні утримання дітей, які призвели до того, що в судовому порядку вирішувалося про стягнення аліментів. Не кращими є стосунки і з колишньою свекрухою та іншими родичами колишнього чоловіка. Все це вплинуло на формування їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який став підтримувати поради позивача не продовжувати навчання у школі, їхати на заробітки і жити з ним, тому що вона не в змозі забезпечити його потреби для розвитку як мати. Таку пропозицію син прийняв, коли позивач мобілізувався до Збройних Сил України і почав отримувати великі доходи, але при цьому не даючи безпосередньо коштів сину, а поклавши цей обов`язок на бабу ОСОБА_6 , свою маму, і не сплачуючи взагалі аліменти згідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року про стягнення аліментів, підтвердженням чому є довідка про неотримання аліментів від 25 жовтня 2022 року Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області у якій зазначено період з травня 2022 року по день видачі 25 днів місяця жовтня 2022 року. Вважає, що рішення змінити місце проживання, син не прийняв самостійно, а під впливом, і з метою позивача обмежити її як матір дітей у грошах, які зрозуміло став отримувати у зв`язку із проходженням служби у більшому розмірі. Про те, що син змінив місце проживання з 15 березня 2022 року, її ніхто не інформував, з позивачем це не обговорювалося. Вона мала загальну інформацію від сина, що гостює у батька, і при цьому він приїздив додому, до часу коли піднялося питання класним керівником про причини пропуску навчання у школі. Позивач ніколи не цікавився вихованням і розвитком дітей, тому на підтвердження отримала довідку із Мошнівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22 серпня 2022 року у якій зазначено про навчання ОСОБА_4 з 01 вересня 2020 року і відсутність участі батька у вихованні дитини, інтересу до навчальних досягнень сина, не приходив і до школи для відвідувань сина. Вона не згідна із твердженням представника позивача про зміну місця проживання сина та перебування його на утриманні батька, остільки ОСОБА_3 перебуває на службі, тобто відсутній за місцем проживання, догляд за ним, як неповнолітнім він не здійснює, та не заперечила, що позивач має можливість і надає грошові кошти, як і вона для потреб сина в міру своїх можливостей. Проти відшкодування позивачу витрат на сплату судового збору у зв`язку із зверненням до суду та професійну правничу допомогу, остільки таке рішення прийнято одноосібно стосовно утримання дітей без узгодження з нею, і не в інтересах дітей. Вона має житло, місце роботи, одружена, може контролювати поведінку дітей і їх витрати, організовувати їх побут, слідкувати за харчуванням, в той час коли їх батько на війні.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, думку неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , який допитаний в присутності матері і пояснив, що має потребу у самостійному розвитку, необхідності власних коштів для організації свого побуту у зв`язку з навчанням та здобуванням освіти, тому прийняв рішення переїхати до батька ОСОБА_3 без узгодження з матір`ю, і з 15 березня 2022 року проживає з ним та саме він приймає найбільш активну участь у забезпеченні його потреб на навчання, на відміну від матері, яка менше допомагає грошима, так як баба ОСОБА_6 передає йому кошти від батька на потреби у необхідному розмірі, при цьому не заперечив, що батько відсутній за місцем проживання і своїм побутом опікується самостійно, вивчивши та дослідивши докази у справі надані сторонами до суду, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища та сімейного стану, батько може розглядати ці обставини, як підстави для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Окрім того, при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, але згідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Із досліджених судом доказів, які надані позивачем та відповідачем до суду, вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2012 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.9). Згідно вище вказаного рішення суду, після розірвання шлюбу неповнолітні діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишились проживати біля матері відповідача ОСОБА_2 (а.с.9). Відповідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року, із позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.15-16). Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 від 12 липня 2022 року, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 15 березня 2022 проживає біля батька ОСОБА_3 (а.с.11-14). Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2022 року №20, ОСОБА_3 , відповідно до ст.20 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», перебуває на службі у Збройних Силах України з 02 квітня 2022 року (а.с.40). На підставі виконавчого листа №547/910//13-ц від 09 серпня 2013 року, виданим Семенівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується довідкою Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про неотримання аліментів від 25 жовтня 2022 року №28452/4, виконавчий документ знаходиться на виконанні з 31 жовтня 2018 року (а.с.60). В матеріалах виконавчого провадження №49790683, станом на 25 жовтня 2022 року, відсутні документи, що підтверджують сплату аліментів за період з 01 травня 2022 року до 25 жовтня 2022 року (а.с.60). Відповідно до довідки Байбузинського старостинського округу Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19 серпня 2022 року №620, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з 15 березня 2022 року без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживав без реєстрації і його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та наразі за даною адресою зареєстрована та проживає прабаба неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_9 , 1937 року народження, і без реєстрації проживає його ж баба ОСОБА_6 , зі слів яких позивач ОСОБА_3 з 02 квітня 2022 року перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.62). Як вбачається із довідки Мошнівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22 серпня 2022 року №21, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у Мошнівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мошнівської сільської ради з 01 вересня 2020 року і за цей час батько дитини ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не брав, навчальними досягненнями дитини не цікавився, школу не відвідував (а.с.61). За змістом Акту бесіди з дитиною від 18 серпня 2022 року, начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Журило М.М., проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_5 , в ході якої встановлено, що її батько ОСОБА_3 з березня 2022 року фактично за адресою АДРЕСА_1 , не проживає, остільки призваний до лав Збройних Сил України, з батьком в телефонному режимі не спілкувалася, зустрічалася з ним, коли батько приїздив на кілька днів у відпустку, брат ОСОБА_4 проживає в с.Байбузи із бабою ОСОБА_6 та прабабою ОСОБА_9 (а.с.63). Відповідно до Акту бесіди з дитиною від 14 жовтня 2022 року, начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Калина К.І., проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_5 , в ході якої встановлено, що її батько ОСОБА_3 з березня 2022 року фактично за адресою АДРЕСА_1 , не проживає, у зв`язку з тим, що призваний до лав Збройних Сил України, за вказаний період дівчинка зустрічалася з батьком один раз коли він приїздив у відпустку, в телефонному режимі з батьком не спілкується, брат ОСОБА_4 на даний час навчається у Державному навчальному закладі «Черкаський професійний ліцей» та проживає у м.Черкаси, періодично приїздить до баби ОСОБА_6 , прабаби ОСОБА_9 , мама ОСОБА_2 постійно передає передачі ОСОБА_4 , забезпечує всім необхідним (а.с.64). За результатами обох Актів бесіди з дитиною від 18 серпня 2022 року та 14 жовтня 2022 року, зроблено висновок, що батько дітей ОСОБА_3 участі у вихованні дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не приймає, фактично із сім`єю не проживає (а.с.63-64). Представником позивача ОСОБА_1 в ході судового розгляду, надано докази у виді квитанцій про сплату позивачем ОСОБА_3 аліментів відповідачу ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в період з 13 липня 2021 року по 18 квітня 2022 року (а.с.69-73). Відповідно до довідки Байбузинського старостинського округу Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 26 серпня 2022 року №625, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з 15 березня 2022 року без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживав без реєстрації і його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та наразі за даною зареєстрована та проживає прабаба неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_9 , 1937 року народження, і без реєстрації проживає його ж баба ОСОБА_6 , зі слів яких позивач ОСОБА_3 з 02 квітня 2022 року перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.74). Згідно характеристики Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей», ОСОБА_4 з 01 вересня 2022 року навчається у ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» за професією «Електрозварник ручного зварювання, водій автотранспортних засобів категорії «С»», зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно, має авторитет серед товаришів та підтримує дружні стосунки з ними (а.с.75). У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_3 рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року, у виконавчому провадженні №49790683 по сплаті аліментів на утримання дітей, 12 жовтня 2022 року начальник відділу Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Романенко Р.П. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з поданням про примусовий привід боржника (а.с.92-93). Крім того, начальником відділу Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Романенко Р.П. зроблено запит від 24 жовтня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо надання інформації про проходження військової служби ОСОБА_3 , з наданням номеру та адреси військової частини, остільки станом на 24 жовтня 2022 року у боржника ОСОБА_3 виникла заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (а.с.94). Відповідно до розрахунку відділу Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 09 грудня 2022 року №35510/4 стосовно боржника ОСОБА_3 , заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2022 року становить 60429,65 грн. (а.с.100-102). Згідно довідки служби у справах дітей Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 21 грудня 2022 року №03/02-36, неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах, діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, не перебувають і не перебували (а.с.103). Після затвердження Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний з 02 квітня 2022 року на військову службу під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 , інформація щодо подальшого проходження військової служби ОСОБА_3 , його поточного місцезнаходження та поштової адреси військової частини НОМЕР_1 в ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутня, довідка ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08 листопада 2022 року №6/14/2912 (а.с.104). Позивачем, у зв`язку із заявленою вимогою про стягнення з відповідача судових витрат, які він поніс на оплату судового збору в сумі 992, 40 грн. та за надання правничої допомоги адвоката в сумі 3500 грн. 00 коп., надано квитанцію про сплату судового збору №0.0..1 від 09 серпня 2022 року, Договір про надання правничої (правової) допомоги №03/05-22Ф від 27 травня 2022 року, попередній розрахунок витрат на правничу (правову) допомогу адвоката від 09 серпня 2022 року, квитанцію №Р24АС3604 від 27 травня 2022 року (а.с.6,17-21).

Вивчивши та оцінивши надані до суду сторонами докази, суд прийшов до рішення, що дійсно у позивача в справі, як у батька двох неповнолітніх дітей, стосовно яких він має обов`язок за рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року про стягнення аліментів, мається зобов`язання сплачувати відповідачу у справі ОСОБА_2 аліменти на їх утримання, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2012 року про розірвання шлюбу, місце проживання їх двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з матір`ю, відповідачем у справі. Зміна місця проживання неповнолітнім сином сторін ОСОБА_4 відбулася без узгодження з відповідачем, що може мати місце відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України, у якій визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини і в разі, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Проте, таку обставину позивачу не слід було розглядати як підставу для не сплати аліментів відповідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року без вирішення питання про зміну розміру аліментів. В результаті невиконання рішення суду у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів згідно до: довідки про неотримання аліментів від 25 жовтня 2022 року Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області у якій зазначено період з травня 2022 року по день видачі 25 днів місяця жовтня 2022 року; розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 184490,38 грн. станом на 01.12.2022 року; листа від 24 жовтня 2022 року Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області до ІНФОРМАЦІЯ_6 про розмір заборгованості солдата ОСОБА_3 та необхідність виконання обов`язку із сплати аліментів; подання Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області від 12 жовтня 2022 року до Черкаського районного суду про примусовий привід боржника. Із пояснень сторін у справі та з врахуванням думки неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в питанні участі батьків у його матеріальному утриманні з часу визначення місця проживання самостійно, судом встановлено, що батьки спільно приймають участь лише в період зміни матеріального стану батька, позивача у справі, у зв`язку з проходженням служби в Збройних Силах України та отриманням відповідних грошових виплат, чого не було у попередні періоди згідно до змісту вивчених і досліджених вищезазначених судом письмових доказів зі сторони позивача. Неповнолітній ОСОБА_4 не спростував пояснень представника позивача про повне його грошове утримання лише зі сторони батька з часу зміни місця проживання, і повідомив, що мати не має такого доходу як батько і допомагає в меншому розмірі фінансово, випадків відмови матері у наданні йому аліментів від батька не було. Отже, суд, робить висновок, що дії відповідача, як матері, яка отримувала аліменти від батька, позивача, в періоди їх надходження, не порушували вимог ст.179 Сімейного Кодексу України, якою врегульовано питання власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення, зокрема передбачено, що аліменти одержані на дитину, є власністю дитини, і той з батьків, на ім`я кого виплачуються аліменти, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Надаючи пояснення, неповнолітній повідомив, що не заперечує зі сторони матері, забезпечення його потреб та інтересів як дитини, зокрема у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку, реалізації його здібностей при здобуванні освіти і втому числі в період проживання наразі окремо. При прийнятті рішення у справі, суд, бере до уваги, що позивач не проявляв, надаючи допомогу неповнолітньому сину в період з березня 2022 року, як зазначено у позовній заяві, до часу розгляду справи в суді, інтересу щодо участі в утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 і свідчить це про неналежне виконання своїх обов`язків в цій частині, як батьком. Водночас, підлягає оцінці судом і та обставина, що позивач наразі проходить службу у Збройних Силах України, відсутній за місцем перебування, як вказано у довідці від 26 серпня 2022 року виданій Байбузинським старостинським округом Мошнівської сільської ради, питання сплати аліментів на утримання дітей, відбуваючи для проходження служби, не вирішив, що призвело до звернень відповідача у Черкаський відділ Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області, звернень державного виконавця до суду, до військового комісаріату з питання сплати заборгованості, що утворилася від несплати аліментів.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Із змісту наданих сторонами пояснень в ході судового розгляду встановлено, що між ними, як батьками, на даний час відсутня будь яка домовленість про розмір і спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку із зміною матеріального і сімейного стану платника аліментів, який як зазначено у позовній заяві має місце. Відповідач не зверталася із позовними вимогами до суду про зміну способу аліментів, які отримує відповідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року, остільки бажає їх отримувати у частці від доходу позивача, як визначено рішенням суду. Щодо зміни способу стягнення аліментів з позивача, то суд, роз`яснює в силу вищенаведеного обґрунтування, що така зміна можлива лише за позовом до суду отримувача аліментів, а він таким не являється.

Суть спору між сторонами у справі, вказує, що особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дітей. Батьки повинні піклуватися про дітей, забезпечувати матеріально, не наражати їх на небезпеку та не робити основою конфліктних ситуацій і інструментом маніпулювання один до одного, не використовувати дітей для самоствердження та досягнення результатів особистих інтересів, подавати правильний приклад дітям, навчати корисному досвіду, приймати участь у житті дітей а також взаємовідносини в сім`ї повинні ґрунтуватися на взаємоповазі, справедливості виключаючи приниження честі та гідності всіх членів сім`ї.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Позивач за змістом позовних вимог просить стягувати аліменти у зміненому розмірі шляхом зменшення частки доходу позивача, але таких правових підстав за результатами розгляду судової справи не встановлено. Зайнята позивачем позиція за змістом позовних вимог, не є релевантною до правовідносин, що виникли між сторонами у справі. Суд, не погоджується із такими позовними вимогами, остільки кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, як то визначено ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», адже судове рішення покликане захистити якнайкращі інтереси дітей, забезпечити розвиток та їх виховання в умовах стійкого середовища, що відповідатиме завданням цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів фізичних осіб. Судове рішення ні в якій мірі не може сприяти намірам батька в отриманні меншого розміру аліментів його дітьми, без належних підстав правової визначеності для такого. Так, у постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 року в справі №910/11614/18 сформульовано висновок про те, що обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки, пов`язані з цим.

Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При прийнятті рішення у справі, суд вирішує і питання судових витрат, які сторона позивача має у зв`язку з розглядом справи в суді у виді сплаченого судового збору та професійної правничої допомоги адвоката.

Згідно ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У зв`язку з ухваленням рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд покладає судові витрати на позивача, тобто сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.ст.141, 160,171,179,180, 181,182, 183, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8, ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

У задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зменшення розміру аліментів відмовити.

Копію повного судового рішення суду надіслати позивачу, представнику позивача, відповідачу, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 14 лютого 2023 року.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_3 .

Відповідач: особа 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Суддя О. М. Савенко