Справа № 352/2618/21
Провадження № 22-ц/4808/194/23
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретар Петрів Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року, повний текст якого складено 15 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектор управління патрульної поліції Львівської області Николин Назар Богданович, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2021 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, у якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн та судові витрати, що складаються з 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу і 1000 грн судового збору.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 22.05.2021 інспектор управління патрульної поліції Львівської області Николин Н.Б. виніс щодо нього дві постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.175-1 КУпАП та ч.1 ст.178 КУпАП, та безпідставно наклав на нього адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі відповідно 170 грн та 51 грн. На підставі цих постанов у серпні 2021 р. Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрило щодо позивача виконавчі провадження. 03 вересня 2021 р. державні виконавці наклали арешт на його грошові кошти та на все належне йому майно. Крім того, постановою від 28.09.2021 державний виконавець Шевченківського ВДВС Коханевич Р. Ю. звернув стягнення на його заробітну плату. Позивач, не погодившись з постановами інспектора поліції, 01.09.2021 звернувся у відповідні правоохоронні та інші органи для скасування постанов і проведення розслідування факту їх незаконного винесення. За наслідками численних звернень начальник УПП у Львівській області Р.Пилипенко 05.10.2021 скасував обидві постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.05.2021. Однак, з часу накладення арешту на банківські картки і рахунки позивача до моменту прийняття рішення про скасування постанов пройшло більше місяця, протягом цього часу він не міг розпоряджатися даними коштами, у зв`язку з чим був позбавлений можливості на повноцінне існування та утримання себе і членів своєї сім`ї, змушений був позичати кошти у родичів та близьких друзів, оскільки він не має інших доходів, крім заробітної плати. Крім того, незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом) та за ст.178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у заборонених законом місцях та поява у громадських місцях у п`яному вигляді) принизили його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки він є законослухняним громадянином. Все це призвело до погіршення стосунків з рідними і колегами по роботі, що значною мірою вплинуло на його повсякденне життя та завдало йому моральних страждань. У той період з 01.09.2021 до 05.10.2021 у нього з`явились відчуття постійної тривоги, хвилювання, безсоння. Такі незаконні дії принизили його честь і гідність ще й через те, що він усвідомив факт, що незаконно потрапив до облікових даних баз МВС як правопорушник.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн відшкодування моральної шкоди та 550 грн судових витрат, а всього 5550 грн. У решті позову відмовлено.

З судовим рішенням не погодилися Державна казначейська служба України та Департамент патрульної поліції, подавши апеляційні скарги.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби вмотивована тим, що суд не врахував, що в позивача відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, та останнім не доведено факту завдання йому матеріальної і моральної шкоди. Судом не взято до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові Великої Палати від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 щодо наявності трьох умов для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди, наявність яких повинен довести саме позивач. У даній справі позивачем не надано процесуального документа, який визначає дії/бездіяльність відповідачів саме незаконними.

Скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності свідчить про реалізацію позивачем передбаченого КАС України права на оскарження процесуальних рішень інспектора патрульної поліції та не є безумовним та безспірним доказом неправомірності процесуальних рішень, які потягли заподіяння позивачу моральної шкоди, а сам факт скасування постанов інспектора поліції та закриття справ про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характер, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені рішенням вищого органу. Даний висновок узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року № 312/262/18.

При цьому, справа про адміністративне правопорушення була закрита у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою для закриття провадження. Дана обставина судом не врахована, що стало причиною ухвалення незаконного рішення. Судом першої інстанції не досліджено доказів наявності моральної шкоди та обставин, в чому така шкода була виражена.

Прийняте рішення Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою для закриття провадження, що саме по собі становить достатню сатисфакцію за будь-яку завдану позивачу моральну шкоду і немає необхідності для її стягнення у грошовому еквіваленті. А тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив і вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевказаного, Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України мотивує свою апеляційну скаргу тим, що позивач не надав абсолютно ніяких достатніх та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди відповідно до ч 2 ст. 23 ЦК України. По суті мотиви позову зводяться до загальних фраз і не підкріплюються жодними доказами, що свідчить про спекулятивний, а не компенсаційний характер позову. Звертаючись до суду позивач переслідує мету безпідставного збагачення, а не відшкодування завданих збитків.

В іншому доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції аналогічні доводам скарги Державної казначейської служби.

Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Від позивача по справі ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому вказано, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Аналіз норм ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за наявності у законі презумпції протиправності та вини органу державної влади за завдану потерпілій особі шкоду, законом не покладається на позивача обов`язок доказування цих юридичних фактів. Тому відповідно до ст.ст. 12, 811 ЦПК України у даному випадку позивач повинен довести факт протиправної поведінки стосовно себе, які описані у ст.ст 13, 1167 ЦК України у вигляді підстав для спричинення моральної шкоди, яка в таких випадках презюмується, а також її розмір, а на відповідача (орган державної влади) покладається процесуальний тягар доказування правомірності таких дій (бездіяльності) посадових (службових) осіб та спростування презумпції своєї вини у заподіянні шкоди.

Позивач вважає, що він повністю довів факт заподіяння йому Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в особі його працівника (інспектора поліції ) Николина Н.Б моральної шкоди, а суд першої інстанції правомірно взяв до уваги твердження та обґрунтування позивача, і законно стягнув з апелянта моральну шкоду.

Також позивач зазначив, що Управлінням патрульної поліції визнаний факт незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративно відповідальності за статтями 175-1, 178 КУпАП та скасовано відповідні постанови по справі про адміністративні правопорушення від 22.05.2021, і даний факт підтверджується наявними в справі документами.

Таким чином, суд першої інстанції виніс законне і обґрунтоване рішення.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Грінченко Д.М.в апеляційному суді підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Задовольняючи позов частково, суд першої послався на те, що позивачем належно доведений факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок винесення двох незаконних постанов інспектора Николина Н. Б. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що позивач достатньо обґрунтував, в чому полягає така шкода, що дало можливість суду визначити розмір грошової компенсації з урахуванням встановлених обставин.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду, позивач вказував, що інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Николин Н. Б. постановою ГАБ № 085664 у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2021 притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, та наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн (т.1 а.с.10).

Другою постановою ГАБ № 085665 у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2021 інспектор ОСОБА_2 притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн (т.1 а.с.11).

На підставі вказаних постанов державні виконавці Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрили щодо позивача два виконавчі провадження: 1) постановою від 23.08.2021 державний виконавець Сало В. В. відкрив виконавче провадження № 66572919 з виконання постанови ГАБ № 085664 від 22.05.2021 про стягнення з позивача 340 грн штрафу (а.с.13-14); 2) постановою від 25.08.2021 державний виконавець Коханевич Р. Ю. відкрив виконавче провадження № 66584540 з виконання постанови ГАБ № 085665 від 22.05.2021 про стягнення з позивача 102 грн штрафу (т.1а.с.16-17).

У рамках виконавчого провадження № 66572919 державний виконавець Шевченківського ВДВС у м. Львові Сало В. В. постановою про арешт коштів боржника від 03.09.2021 наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та належать боржнику ОСОБА_1 (т.1 а.с.19-20), а також постановою від 03.09.2021 наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення (т.1 а.с.21-22).

У рамках виконавчого провадження № 66584540 державний виконавець Шевченківського ВДВС у м. Львові Коханевич Р. Ю. також виніс постанову про арешт коштів боржника від 01.09.2021 у межах суми звернення стягнення 267,20 грн (т.1 а.с.24-25) та постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2021 звернув стягнення на дохід боржника ОСОБА_1 , який останній отримує у КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 1047,20 грн (т.1 а.с.27 також зв. ст.).

Рішенням № 447 від 05.10.2021 начальник УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пилипенко Р. О. задовольнив скаргу позивача ОСОБА_1 від 06.09.2021, скасував постанови про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 085664 від 22.05.2021 та серії ГАБ № 085665 від 22.05.2021, а справи закрив у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (т.1 а.с.33-34).

Суд першої інстанції врахував, що у мотивувальній частині вказаного рішення прямо зазначено, що інспектор Николин Н. Б. неправильно встановив особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, і вніс недостовірну інформацію в оскаржувані постанови, що суперечить вимогам ст.283 КУпАП, тому постанови підлягають скасуванню, а провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Отже, на думку суду, рішення № 447 від 05.10.2021 начальника УПП у Львівській області встановило незаконність двох постанов інспектора Николина Н. Б. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих позивачем у якості доказів постанов інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Николина Н.Б. № 085664 та № 085665 від 22.05.2021 року вбачається, що до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення притягнутий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Чернігівської області, який проживає у АДРЕСА_1 , який тимчасово не працює, відмості про особу взяті на БД Інформаційний портал Національної поліції України. (т.1а.с.10.11).

З паспорту позивача встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , але в Чернівецькій області, проживає у с.Ямниця Тисьменницького району Івано-Франківської області, працював на час винесення постанов лікарем-анестезіологом наркологічного центру. (т.1 а.с. 45-50).

Таким чином, стверджувати, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності складені саме відносно позивача, неможливо.

Рішенням від 05.10.2021 начальник УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пилипенко Р. О. задовольнив скаргу позивача ОСОБА_1 від 06.09.2021 і скасував постанови про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 085664 від 22.05.2021 та серії ГАБ № 085665 від 22.05.2021, а справи закрив у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (т.1 а.с.33-34). На думку суду першої інстанції таке рішення підтверджує факт незаконності винесення скасований постанов стосовно позивача.

Втім, як вбачається з даного рішення, начальник управління патрульної поліції у Львівській області встановив тільки той факт, що ОСОБА_1 не є особою, стосовно якої інспектором Николиним Н.Б. винесені постанови 22.05.2021 року, оскільки інспектор вніс недостовірну інформацію у скасовані постанови. Рішення про скасування постанов від 22.05.2021 року з таких підстав є правом керівника управління поліції, але не може вплинути на висновку суду як вирішальне.

Аналізуючи надані позивачем докази завдання йому моральної шкоди - постанови державних виконавців про проведення дій, направлених на виконання постанов інспектора поліції від 22.05.2021 року, і які в свою чергу вплинули на його звичайний спосіб життя, колегія суддів встановила такі обставини.

Так, державні виконавці Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрили щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 два виконавчі провадження: 1) постановою від 23.08.2021 державний виконавець Сало В. В. відкрив виконавче провадження № 66572919 з виконання постанови ГАБ № 085664 від 22.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 340 грн штрафу (т.1 а.с.13-14); 2) постановою від 25.08.2021 державний виконавець Коханевич Р. Ю. відкрив виконавче провадження № 66584540 з виконання постанови ГАБ № 085665 від 22.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 102 грн штрафу (т.1 а.с.16-17).

Постанова про арешт коштів боржника від 03.09.2021 року також винесена стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , при цьому вже вказаний РНОКПП НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 (т.1 а.с.19-20), а також постановою від 03.09.2021 накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , також вказаний РНОКПП НОМЕР_1 позивача, у межах суми звернення стягнення (т.1 а.с.21-22).

Такі ж самі дані боржника вказані в постановах ДВС про арешт коштів від 01.09.2021 у межах суми звернення стягнення 267,20 грн (т.1 а.с.24-25) та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2021 року.

Отже, постанови державної виконавчої служби винесені вже стосовно ОСОБА_1 , але на підставі постанов інспектора патрульної поліції, які складені щодо невстановленої особи. Постанови скасовані вищою особою керівником управління з висновком, що в діях позивача ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, але такий висновок зроблений не у зв`язку із діями позивача, а у зв`язку із помилкою при складанні постанови.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презюмується. Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є завдана шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим позивачем не доведено беззаперечно усіх складових заподіяння йому такої шкоди. Зі справи неможливо встановити факту незаконних дій з боку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України саме щодо позивача. Тим більш неможливо зробити висновок про причинний зв`язок між діями патрульного інспектора, який допустив технічну помилку при складанні процесуального документу, винесенням державним виконавцем постанов задля примусового виконання постанови також без встановлення даних боржника, і спричиненими позивачу моральними стражданнями, оскільки, як вбачається з обставин справи, постанови від 22.05.2021 року не складалися інспектором патрульної поліції відносно позивача - ОСОБА_1 . Тому доводи апеляційних скарг про недоведеність позовних вимог є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Проте рішення першої інстанції таким вимогам не відповідає, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням задоволення апеляційних скарг відповідачів, вищевикладених норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в позові у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

В ч.1ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, апелянтами при поданні скарг сплачений судовий збір у розмірі 1362 грн кожним, а оскільки апеляційні скарги підлягають задоволенню, то з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачів підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1362 грн кожному.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектор управління патрульної поліції Львівської області Николин Назар Богданович, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України у відшкодування судових витрат по 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві ) грн. кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський