ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/6473/21 Номер провадження 22-ц/814/1373/23Головуючий у 1-й інстанції Ященко С.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

розглянувши у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25 січня 2022 року, постановлене суддею Ященко С.О. (повний текст складено 31 січня 2022 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

21.08.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить за рахунок державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 2 950 000,00 грн. та 390 000,00 грн. витрат на адвокатську допомогу.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 31.03.2017 Слобідським ВП ГУНП в Харківській області за його заявою внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення і зареєстроване кримінальне провадження №0000807 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Розслідування кримінального провадження велося неефективно, без належного реагування на клопотання позивача щодо проведення слідчих дій, слідчими неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися слідчими суддями.

Унаслідок постійної, навмисної, систематичної на протязі багатьох років бездіяльності слідчих, не проведення належного досудового слідства, систематичного невиконання вказівок суду, порушенням кримінально-процесуального законодавства та прийняття незаконних рішень про закриття кримінальної справи, йому була спричинена моральна шкода. Розмір завданої шкоди оцінено позивачем у 2 950 000,00 грн., що зумовлено систематичною бездіяльністю органів досудового розслідування та надмірною тривалістю кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що у зв`язку з необхідністю складання заяв та клопотань до слідчого, оскарження незаконних постанов про закриття кримінального провадження позивач користувався правовою допомогою адвоката. На теперішній час вартість правової допомоги, наданої йому адвокатом Тарасенко А.В. в межах кримінального провадження №0000807 складає 390 000,00 грн., яку просить компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. компенсації моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Рішення районного суду вмотивовано доведеністю факту порушення конституційних прав позивача, внаслідок бездіяльності відповідача, про що свідчать відповідні судові рішення. Указані обставини, а також подальша необхідність звернення позивача до суду, в порядку, визначеному приписами КПК України, із заявами/скаргами про усунення перешкод, як особі постраждалої від кримінального правопорушення, доступу до правосуддя, привели до моральних та фізичних страждань позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, районний суд виходив із принципів розумності, виваженості та справедливості, постановивши до стягнення 10 000,00 грн.

Оскільки заявлені до стягнення витрати на правову допомогу понесені позивачем по кримінальному провадженню, районний суд визнав відсутніми підстави для їх стягнення в цій справі.

Із рішенням районного суду не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю та рішеннями органу досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000807, а саме: винесенням незаконних рішень; тривалою бездіяльністю посадових осіб, пов`язаною з невиконанням своїх обов`язків; не проведенні комплексу дій, передбачених КПК України; не виконання ухвал суду слідчими відповідача.

Наголошує, що підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно із вимогами КПК України, перевірки заяви про злочин, що, на думку позивача, свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування.

Суд першої інстанції, установивши, що заподіяна моральна шкода є очевидною, не навівши мотивів свого рішення, постановив до стягнення 10 000,00 грн., що відповідає ступеню його моральних страждань та переживань. Тому враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, вважає обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди саме у грошовому вираженні 2 950 000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості за обставин, що мали місце.

Звертає увагу суду, що суд першої інстанції не надав оцінку зібраним у справі доказам щодо надання правничої допомоги, якими підтверджено розмір таких витрат та підстави їх стягнення.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.11.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.01.2022; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 04.11.2022.

17.11.2022 відповідачем Головне управління Національної поліції в Харківській області подано заяву про розгляд справи без участі його представника.

22.11.2022 відповідачем Головне управління Національної поліції в Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

04.12.2022 позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, за змістом якої вважає безпідставними та необґрунтованими заперечення відповідача проти апеляційної скарги, зокрема, із вже викладених у змісті апеляційної скарги підстав.

Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом апеляційної скарги просив розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.04.2017 за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України. Фабула: 31.03.2017 до Слобідського ВП ГУ НВ в Харківській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про те, що ОСОБА_2 умисно не виконав рішення Апеляційного суду Харківської області щодо погашення матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 у кримінальному правопорушенні. Орган досудового розслідування: Слобідський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області./а.с.26/.

Постановою слідчого СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області від 29.11.2017 кримінальне провадження №0000807 за ознаками ч.1 ст.382 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину./а.с.30-31/

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.04.2020 (справа №641/1800/20) постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області Лапко В.В. про закриття кримінального провадження №0000807 від 01.04.2017 скасовано.

Повернуто матеріали кримінального провадження №0000807 від 01.04.2017 до СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області для продовження досудового розслідування./а.с.35-37/

Постановою старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області від 20.10.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000807 від 01.04.2017, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України./а.с.18-19/

30.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про продовження досудового розслідування, внести відомості до ЄРДР та надати відомості про слідчого./а.с.29/

04.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до начальника СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи./а.с.28/

21.06.2021 ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до начальника СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, у якому просить: 1) встановити місце знаходження та працевлаштування особи, яка вмотивовано підозрюється у вчиненні правопорушення, а саме громадянина ОСОБА_3 , 1967 р.н.; 2) допитати зазначену особу з приводу чиненого правопорушення; 3) при наявності розбіжностей у свідченнях потерпілого по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 провести одночасний допит з метою з`ясування розбіжностей; 4) у зв`язку із тим, що закінчилися розумні строки досудового розслідування просить закінчити до 01.08.2021 розслідування та направити обвинувальний акт до Комінтернівського районного суду м.Харкова відносно осіб, які вмотивовано підозрюються у скоєнні злочину./а.с.24/

Листом ст. слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 24.06.2021 №Б-601/119/62/01/10-21 ОСОБА_1 повідомлено, що 23.06.2021 до ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області надійшла заява його, ОСОБА_1 , заява від 22.06.2021 за вх.Б-601, яку розглянуто та приєднано до кримінального провадження №0000807, по якому прийнято рішення відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України 20.10.2020./а.с.25/

06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до начальника СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, у якому просить в рамках кримінального провадження провести службову перевірку і повідомити його: 1) чому посадові особи СВ Слобідського ВП діючи всупереч інтересам служби приховали вчинений злочин гр. ОСОБА_4 та без проведення слідчих дій, які були вказані в ухвалі слідчого судді, та його, як потерплого по справі, незаконно закрили кримінальне провадження; 2) чому слідчий в порушення ч.3 ст.110 КПК України розглянув його клопотання як заяву; 3) чому 8 місяців тому кримінальне провадження без проведення будь-яких слідчих дій було закрито та не проінформовано потерпілого по справі; 4) у зв`язку зі встановленими фактами неналежного виконання вашими підлеглими своїх обов`язків, просить самостійно скасувати постанову про незаконне закриття кримінального провадження; 5) притягнути до дисциплінарної відповідальності слідчих, які неналежно розслідували зазначене кримінальне провадження та поставити перед керівництвом СУ ГУМВС Харківської області щодо відповідності займаним посадам осіб, причетних до неналежного виконання своїх посадових обов`язків; 6) направити постанову про закриття кримінального провадження на його електронну адресу; 7) провести всі заявлені слідчі дії, які безпідставно були проігноровані Вашими підлеглими у строки, передбачені діючим законодавством./а.с.20-23/

07.07.2021 листом ст. слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області №Б-657/119-62/10-21, Безлепкіна В.М. повторно повідомлено, що надання відповіді на клопотання у вигляді постанови по закритому кримінальному провадженні не є можливим та є не правомірним, у зв`язку з тим, що в разі прийняття рішення по справі будь-які постанови слідчим не виносяться, так само як і не є можливим проведення слідчих дій в разі прийняття рішення по справі.

Також повідомлено, що «пропонуємо самостійно скасувати постанову про незаконне закриття кримінального провадження» (як зазначено у Вас в клопотанні в п.4) кримінального провадження не входить до компетенції начальника ВП, для скасування постанов про закриття в КПК України передбачений інший порядок та необхідні повноваження інших правоохоронних органів та суду.

Також повідомлено, що ч.1 ст.382 КК України, за якої було розпочато досудове розслідування за ЄРДР №00000807 від 01.04.2017 є нетяжким злочином, тобто на сьогодні строки притягнення до відповідальності за даною статтею скінчилися (3 роки з моменту вчинення), якщо враховувати той факт, щ є склад кримінального правопорушення, у разі відсутності складу кримінальне провадження закривається за п.2 ч.1 ст.284 КПК України, про що і було винесено постанову слідчим Томенко Н.С. 10.10.2020./а.с.27/

17.04.2016 між адвокатом Тарасенко А.В. та Безлепкіним В.М. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, у відповідності до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу, а клієнт бере зобов`язання надати необхідну для цього достовірну інформацію, сплатити гонорар за дії адвоката та фактичні видатки, пов`язані з договором./а.с.50/

Відповідно до копії рахунку №01200113 від 16.07.2021 вартість правової допомоги по договору від 17.04.2016 становить 390000,00 грн.

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із підстав доведеності факту порушення конституційних прав позивача, внаслідок бездіяльності відповідача, а також подальшої необхідності звернення зі скаргами про усунення таких перешкод, як особі постраждалої від кримінального правопорушення.

При визначенні розміру моральної школи, районний суд виходив із принципів розумності, виваженості та справедливості, постановивши до стягнення 10 000,00 грн.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті1173,1174 ЦК України).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Із урахуванням фактичних обставин справи та норм права, якими вони врегульовані, колегія суддів, враховуючи, що факт заподіяння моральної шкоди, зумовленої тривалим та неефективним досудового розслідування кримінального провадження сторонами не оскаржується, погоджується із розміром її компенсації, постановленої до стягнення.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі №214/7462/20 від 05.12.2022, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19).

Разом із цим доводи апеляційної скарги позивача зводяться виключно до заперечень висновків суду першої інстанції, проте, ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять обґрунтування грошової суми компенсації моральної шкоди, заявленої до стягнення у 2 950 000,00 грн. Такий розмір відшкодування апеляційний суд визнає надмірним, оскільки він не відповідає характеру правопорушення, не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Твердження позивача щодо глибини його душевних страждань зводяться до цитування ст.23 ЦК України; проте рішення про визнання протиправною бездіяльності слідчих органу досудового розслідування компетентними органами не приймалося. Тоді як судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені вказані позивачем ухвали слідчими суддями, знову ж таки, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача.

Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №199/1478/17 від 30.01.2019, №338/12193/16-ц від 13.03.2019, №211/7655/15-ц від 03.04.2019, №638/8636/17-ц, від 13.05.2020, №686/27965/19 від 03.07.2020, №643/14453/19 від 07.10.2021; а також узгоджується із рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії» та від 09.02.2007 у справі «Білуха проти України», за змістом яких, визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Твердження позивача щодо надмірної тривалості досудового розслідування, апеляційний суд до уваги приймає та визнає постановлений до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди достатнім та співмірним із порушеним правом.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що відшкодування шкоди має виключно компенсаційний характер, за умови доведення наявності складових для відшкодування моральної шкоди, розмір якої має ґрунтуватися на доказах, а не загальних відомостях про хронічні захворюванню позивача.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо підставності стягнення правничих витрат, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У цій справі судом першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів, договору про надання правової допомоги та копії рахунку, а також власних пояснень позивача суду, встановлено, що указана правова допомога надана у кримінальному провадженні, а такому не підлягає відшкодуванню в цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, натомість зміст таких доказів є малоінформативним, оскільки у договорі відсутні посилання на номер справи по якій надається відповідна правова допомога, наявні посилання на додатки, як його обов`язкові складові, які у справі також відсутні.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що усі документи у справі складені самим позивачем, який представляв свої інтереси в суді самостійно, а тому незрозумілим у чому полягають правничі витрати адвоката та недоведеним розмір таких витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольняння.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.01.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов