САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3156/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.02.2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петренко Таїсія Віталіївна про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2022 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,0860 га, кадастровий номер №:09:305:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №001814 Д*№030606, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 26.07.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 18.04.2000 р. №815, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №030606. Відповідно цільового призначення земельної ділянки на ній знаходиться житловий будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 7.04.1999 року, який зареєстровано на Товарній Біржі «ОЧАГ» за №2-299. Мати позивача ОСОБА_3 відмовилася від частки спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. від 16.09.2022 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 за законом. Позивач після смерті батька звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., однак згідно постанови від 16.09.2022 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. 7.04.1999 року у м. Дніпро, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підписали договір купівлі-продажу нерухомості (житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), який було зареєстровано та Товарній біржі «ОЧАГ» 07.04.1999р. за №2-299 та зареєстровано в ДМБТІ 22.04.1999 року під записом в реєстровій книзі №605 за реєстровим №74. Оскільки на час укладання договору, правочини зареєстровані на біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 жовтня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

14 листопада 2022 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська представником позивача було подано заяву про усунення недоліків з додатками.

15 листопада 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09 грудня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська витребувано приватного нотаріуса дніпровського міського нотаріального округу Петренко Таїсії Віталіївни належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 лютого 2023 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представник позивача ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти заочного рішення.

Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Третя особа приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що 07.04.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на Товарній біржі «ОЧАГ» 07.04.1999 року за №2-299 та зареєстровано в ДМБТІ 22.04.1999 року під записом в реєстровій книзі №605 за реєстровим №74 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,0860 га, кадастровий номер :09:305:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №001814 Д*№030606, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 26.07.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 18.04.2000 р. №815, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №030606. Відповідно цільового призначення земельної ділянки на ній знаходиться житловий будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 7.04.1999 року, який зареєстровано на Товарній Біржі «ОЧАГ» за №2-299.

Як вбачається із наданої спадкової справи, мати позивача ОСОБА_3 відмовилася від частки спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. від 16.09.2022 року.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 за законом (а.с.54-108).

ОСОБА_1 після смерті батька звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., однак згідно постанови від 16.09.2022 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків.

Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно зі ст.153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 20.07.2001 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу статті 1261 ЦК України, у першу чергу мають право на спадкування за законом діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно із вимогами ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (правова позиція Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19).

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.04.1999 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Товарній біржі «ОЧАГ», подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст.227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості.

Оскільки на час укладання договору, правочини зареєстровані на біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був.

Враховуючи вищенаведене та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, обставини, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вважає за необхідне їх задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.58 Конституції України, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», ст.ст.47, 153, 224, 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст.16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1266, 1267, 1297 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 84, 89, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, код ЄДРПОУ 26510514), третя особа - Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Петренко Таїсія Віталіївна (м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд.39, оф.100) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 53,00 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев