Справа № 445/598/23
Провадження № 2-з/445/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.,

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Г.В. про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Одночасно з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на приміщення магазину загальною площею 302,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування вказаної заяви вказує, що його батьками за час шлюбу було придбано вказане вище приміщення магазину, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Його мати - ОСОБА_3 відчужила дане майно його сестрі ОСОБА_2 , шляхом укладення 05.09.2022 року договору дарування, без згоди та відома його батька. Вказує, що цим договором дарування було порушено його право на спадщину, в разі відкриття спадщини, за усною домовленістю між ним та батьками. Вказує, що такими діями відповідачі позбавили права власності його батька. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 має реальну можливість відчужити майно, що є спільною сумісною власністю його батьків, на користь третіх осіб.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, один з яких є накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналіз норм процесуального закону дозволяє дійти висновку, що забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що існує ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій. Проте, самі лише припущення заявника стосовно вище наведеного, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Потенційна можливість вчинення відповідачем дій, про які зазначено у заяві, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того, позивачем не доведено, яким чином його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає зазначені доводи недостатніми та недоведеними належними засобами, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.151-153, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Г.В. про визнання правочину недійсним - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. М.Сивак