ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1913/23 Справа № 183/6063/21 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ) ,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 03 серпня 2020 року між ним і Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» укладений контракт, відповідно до якого він згідно з наказом № 1036-П від 03.08.2020 року був призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз».

Оскільки права ОСОБА_1 , як директора, обмежувалися як контрактом, так і Статутом, він не міг забезпечити прибутковість діяльності ТОВ «Харківрегіонгаз» та виплату заробітної плати працівникам у 2021 році, у зв`язку з чим звертався до керівництва АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» зі зверненнями пропозиціями, як забезпечити продуктивність ТОВ «Харківрегіонгаз», але його пропозиції залишилися проігнорованими, то він 16.02.2021 року звернувся із заявою до засновників АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про розірвання контракту, але отримав відмову.

В подальшому, перебуваючи на даній посаді, ОСОБА_1 намагався покращити показники роботи ТОВ «Харківрегіонгаз», які були марними, у зв`язку з чим, він повторно звернувся до голови правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» з заявою про звільнення за власним бажанням у зв`язку з погіршенням стану здоров`я з 22.07.2021 року.

ОСОБА_1 зазначає, що під час виконання ним трудових обов`язків на посаді директора ТОВ «Харківрегіонгаз» за останні шість місяців (з лютого 2021 року по липень 2021 року) йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 265587,21 грн., що підтверджується довідкою в.о. головного бухгалтера № 221 від 04.08.2021 року.

Згідно довідки т.в.о. головного бухгалтера ТОВ «Харківрегіонгаз» № 222 від 04.08.2021 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 2433,41 грн.

Період затримки розрахунку при звільненні складає 27 робочих днів, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 65702,07 грн. (27 робочих днів х 2433,41 грн.).

Крім того, позивач вказує на те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не виключено запису даних про нього, як керівника ТОВ «Харківрегіонгаз».

На підставі наведеного ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України, просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 265587,21 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 65 702,07 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані про керівника, ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз», а також вирішити питання щодо судових витрат.

Уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції від 02.02.2022 року, позивач зазначив відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» та просив суд стягнути з указаного відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 265587,21 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 403946,06 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2021 року по 22 липня 2021 року включно в розмірі 265587,21 грн. з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 липня 2021 року по 02 лютого 2022 року включно в розмірі 326076,94 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць в розмірі 28980,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6631,42 грн, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 3131,42 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» 18 серпня 2022 року звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» 25 листопада 2022 року подало до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить зменшити заявлений до стягнення розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2021 року по 02 лютого 2022 року включно до 15000,00 грн., скасувати заочне рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме ТОВ «Харківрегіонгаз» не отримувало копію ухвали про відкриття провадження у справі з позовною заявою, а також відповідач не отримував ухвалу суду про зміну його статусу з третьої особи на відповідача, що позбавило останнього права на реалізацію певних процесуальних прав, оскільки справу розглянуто за відсутності представника товариства, який не зміг своєчасно подати докази.

Крім того, апелянт зауважив про неправильність довідки про заборгованість підприємства по заробітній платі позивача. Так, станом на момент видачі зазначеної довідки посада в.о. головного бухгалтера, яка підписала довідку, була відсутня; заборгованість становить 142273,93 грн. замість 265587,21 грн., як зазначено у довідці, наявній у матеріалах справи. Довідка № 222 від 04 серпня 2021 року не містить детального розрахунку середньоденної заробітної плати позивача та кількість робочих днів, що призвело до неправильного розрахунку середнього заробітку.

Також відповідач зазначив про наявність правових підстав для зменшення середнього заробітку по принципу співмірності заборгованості, враховуючи також дії самого позивача як директора підприємства.

Серед іншого відповідач зауважив про неправильний розрахунок судом першої інстанції розміру суми судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

26 грудня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження сторони отримали 30 грудня 2022 року. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 03 травня 2023 року представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 16).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення представника позивача адвоката Алєксєєнко Р.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції стягнув на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 265587,21 грн. та визначив період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 23 липня 2021 року та на день фактичного розрахунку (в даному випадку станом на день подання уточненої позовної заяви) 02 лютого 2022 року, які складають 134 дня і стягнув 326076,94 грн.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що з 03 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 призначений на посаду директора підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» (наказ № 1036-П від 03 серпня 2020 року) та 22 липня 2021 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 232-П від 20 липня 2021 року.

Як вбачається із пункту 1 Додатку до Контракту з Директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» від 03 серпня 2020 року, за виконання обов`язків, передбачених Контрактом, Директору встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 36000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 вказаного вище Додатку, сторони встановили, що в розмірі посадового окладу Директора вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи на посаді Директора (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені), Директору.

Згідно з пунктом 3 вказаного вище Додатку, розмір посадового окладу та премії можуть бути змінені Сторонами шляхом підписання Сторонами нового додатку до Контракту (том № 1, а.с. 20).

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд не бере до уваги в якості доказу довідку № 221 від 04.08.2021 року, відповідно до якої за липень 2021 року позивачу нараховано 181515,85 грн., оскільки вказана сума не підтверджена умовами контракту.

Дніпровський апеляційний суд погоджується з розміром заборгованості по заробітній платі, наданого відповідачем, яка складає 164483,06 грн., що підтверджується довідкою № 19 від 05.09.2022 року та розрахунковим листком за липень 2021 року (а.с. 243 244).

Що стосується стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається із частини 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції на день звернення до суду), в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи 22.07.2021 року, тоді за період з 23.07.2021 року по 03.05.2023 року кількість робочих днів складає 456 днів х 1950,07 грн. = 889231,92 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, яка виплачується працівникові за виконану ним роботу. Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, не відповідає цим ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану працівником роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, провадження № 14 623цс18.

Дніпровський апеляційний суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності і враховуючи, що позивач нетривалий час працював за контрактом, вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 150000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відносно вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку по даних сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До заяви про розподіл судових витрат адвокатом Каракай В.М. надано: договір про надання правничої допомоги від 10.08.2021 року, розрахунок гонорару та часу, витраченого за договором від 10.08.2021 року про надання правової допомоги, квитанція про сплату адвокату Каракай В.М. 5000,00 грн. (том № 1, а.с. 62 65).

Пунктом 1.1. вказаного вище договору передбачено, що адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу щодо складання позовної заяви до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз».

Оскільки відповідачем по справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз», то витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. задоволенню не підлягають.

За складення уточненої позовної заяви позивачем адвокату Каракай В.М. сплачено 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 542503 від 09.11.2021 року, які підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується витрат по сплаті судового збору, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції сплачено 908, 00 грн. відповідно до квитанції № 216 від 02.09.2021 року; 908,00 грн. відповідно до квитанції № 33 від 30.08.2021 року; 763,42 грн. відповідно до квитанції від 09.12.2021 року; 1460,00 грн. від 02.02.2022 року (том № 1, а.с. 1,2, 119, 134).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позовних вимог на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 6 вказаної вище статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційний суд вважає, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1499,84 грн.

Враховуючи вищевикладене, Дніпровський апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2021 року по 22 липня 2021 року в розмірі 164483 (сто шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят три) грн. 06 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 23 липня 2021 року по 03 травня 2023 року в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 3499 (три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 84 коп., які складаються з: витрат по сплаті судового збору в сумі 1499 (одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять ) грн. 84 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 04 травня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна