Провадження № 2/686/91/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В., Цибульської А.В.

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3 , Мантуляка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія «П» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційного запису, розірвання договору купівлі-продажу,

встановив:

В жовтні 2021 року ТзОВ «Династія «П» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області суду із позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстраційного запису, в обґрунтування якого вказало, що 02.03.2018 рішенням загальних зборів ТОВ «Династія П» збільшено статутний фонд товариства, у тому числі, шляхом внесення до нього автомобіля марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , який належав учаснику товариства - ОСОБА_1 29.12.2018 року даний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, підписаного ОСОБА_5 від імені товариства, проте жодних довіреностей на вчинення таких дій ні колишній керівник, ні ОСОБА_1 не надавали, отже довіреність, скоріш за все, була підроблена. Крім того, оскільки договір купівлі-продажу вказаного майна товариства є значним за правилами ч. 2, 3 ст. 44 Закону «Про Товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», то для його укладення необхідним було б отримати на це згоду загальних зборів учасників товариства. Такого рішення не існує, що підтверджує незаконність договору відчуження спірного автомобіля у товариства. Отже, спірний автомобіль на сьогодні перебуває у власності відповідача та вибув з володіння позивача без його згоди (за відсутності повноважень у представника продавця). Позивач зазначає, що вказаний договір є недійсним, а тому посилаючись на ст.ст. 202, 203, 204, 215, 216, 237, 244 ЦК України вказує, що передане за ним майно підлягає поверненню (витребуванню), зі скасуванням реєстраційних записів, які було внесено за ним.

04.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Аргументує тим, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, не надав жодних доказів на підтвердження обставин, на які посилається у позові. Позивачем не доведено, що правочин з купівлі-продажу спірного автомобіля вчинено з порушенням порядку, встановленого законом для вчинення такого виду правочинів. Не надано і будь-яких доказів факту підробки документів, а саме довіреності, на що посилається у позовній заяві позивач та за твердженням якого нібито мала місце така підробка документів. Разом з тим, ОСОБА_4 у встановлений законодавством спосіб набула право власності на автомобіль на підставі укладеного з позивачем договору купівлі-продажу, який було вчинено без порушення приписів чинних нормативних документів. Таким чином, відсутні підстави для витребування спірного автомобіля у відповідача та скасування реєстраційного запису, адже остання набула його на законних підставах.

19.07.2022 від позивача надійшла заява про зміну підстави позову, де позивач вказує, що 29.12.2018 р. укладений договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску між ТОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 , в особі якої діяв її представник ОСОБА_5 . На підставі договору купівлі продажу цей автомобіль перереєстровано на ОСОБА_4 . Відповідно до договору, вартість за яку здійснювалося відчуження транспортного засобу становила 260 000,00 грн. Однак, позивач вказаних коштів не отримав, вказану суму за договором перераховано не було. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу. Зазначає, що наведені обставини відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України достатні для розірвання договору купівлі-продажу від 29.12.2018 року за рішенням суду у зв`язку з істотним порушенням договору другою стороною, а саме покупцем ОСОБА_4 . Посилаючись на ст.ст. 626, 651, 656, 692 ЦК України просить позов задовольнити. Щодо повернення майна посилається на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. Зазначає, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 від імені ТОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 , про відчуження автомобіля марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску є розірваним. Задля захисту прав позивача слід витребувати безпідставно набуте майно у ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 01.08.2022 заяву представника позивача від 19.07.2022 про зміну підстав позову прийнято до розгляду.

19.08.2022 від позивача надійшло клопотання про об`єднання даної справи із справою за позовом позивача до відповідача про розірвання договору, який знаходиться в провадженні іншого суді.

Ухвалою суду від 07.09.2022 справу за позовом ТзОВ «Династія «П» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційного запису об`єднано зі справою № 686/15946/22 за позовом ТзОВ «Династія «П» до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу 6841/2018/1249739 від 29.12.2018 року, укладений в РСЦ МВС №6841 між ТОВ «ДИНАСТІЯ «П» та ОСОБА_4 , щодо купівлі-продажу автомобіля Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску позивач вказав, що автомобіль відповідачу не передавався за актом, оскільки він не був оплачений, а був лише переоформлений і тимчасово залишений у неї на зберігання, щоб передати після оплати. Цей договір підписано ОСОБА_6 від імені товариства та ОСОБА_5 від імені покупця. Відповідно до договору вартість за яку здійснювалося відчуження транспортного засобу становила 260 000,00 грн. По цьому договору, кошти так і не були внесені і жодної оплати, ані позивач, ані його представники не отримали. Оскільки відповідач та його представники допустили суттєве порушення договору, то такий договір підлягає розірванню. Позивачем подано податкову звітність за 2018 рік (іншої не подавалося, оскільки підприємство фактично не вело діяльності), однак, навіть на 01.01.2019 року (дата, на яку складається звітність), кошти, які повинні бути зазначені як оплата вартості автомобілю, зазначені у балансі підприємства як дебіторська заборгованість. Зазначає, що наведені обставини відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України достатні для розірвання договору купівлі-продажу від 29.12.2018 року за рішенням суду у зв`язку з істотним порушенням договору другою стороною, а саме покупцем ОСОБА_4 . Посилаючись на ст.ст. 626, 651, 656, 692 ЦК України просить позов задовольнити.

22.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача, де зазначено, що дійсно, 29.12.2018 автомобіль марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , було перереєстровано на ОСОБА_4 на підставі укладеного сторонами в ТСЦ № 6841 РСЦ МВС в Хмельницькій області договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.12.2018 р. за № 6841/2018/1249739. Відповідно до п. 1.1. укладеного сторонами Договору купівлі-продажу продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , що зареєстрований за продавцем 20.03.2018 підрозділом ТСЦ 6841. Згідно із п. 2.1. Договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Відповідно до п. 3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 260 000,00 грн. Розділом 4 договору встановлено, що кожна сторона зобов`язується виконувати реально та належно обов`язки покладені на неї цим договором та сприяти іншій стороні і виконанні обов`язків за цим договором. Згідно положень розділу 5 договору покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим договором сплатити продавцеві ціну транспортного засобу, зазначену у п. 3.1. договору. Сторона відповідача категорично заперечує вказану у позовній заяві обставину, що нібито спірний автомобіль не був оплачений покупцем (відповідачем). Також не відповідає дійсності і твердження позивача стосовно того, що автомобіль ОСОБА_4 (покупцеві) не передавався, оскільки не був оплачений, а був лише переоформлений і нібито тимчасово залишений у неї на зберігання, щоб передати після оплати. Коли сторони досягли згоди укласти договір купівлі-продажу автомобіля, який є предметом спору, то напередодні був наказ директора товариства продавця ОСОБА_6 від 28.12.2018 р. про реалізацію спірного автомобіля. Зокрема, у вказаному наказі вказується: «у зв`язку з необхідністю мінімізації видатків та економії обігових коштів ТОВ «Династія П», на підставі п. 6.9.2. статуту товариства, а також за погодженням з іншими учасниками товариства, наказую продати належний товариству легковий автомобіль за договірною ціною 260 000 грн.». Означений наказ керівника товариства позивача був наданий адміністратору Сервісного центру разом з усіма документами, які подавались для оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому наявний у матеріалах реєстраційної справи. Під час укладення договору купівлі-продажу в Сервісному центрі МВС сторони діяли через своїх уповноважених представників. Зі сторони позивача як продавця діяв директор ТОВ «Династія П» ОСОБА_6 , а зі сторони відповідача як покупця діяв на підставі довіреності ОСОБА_5 . Усі необхідні документи подавались повноважними представниками обох сторін до Сервісного центу МВС, а договір купівлі-продажу оформляла відповідальний адміністратор ТСЦ ОСОБА_7 , що вбачається із відповідного запису у розділі 10 даного Договору. Коли адміністратор ТСЦ ОСОБА_7 готувала проект договору, то запитала у повноважних представників сторін, у якому порядку та в якій формі буде відбуватись оплата та розрахунки за договором. На це представник покупця, так і представник Продавця, повідомили, що оплата погодженої сторонами ціни транспортного засобу уже внесена покупцем продавцеві, та відповідно розрахунок уже проведено. Грошові кошти готівкою у сумі ціни продажу автомобіля були передані керівнику товариства у день укладення договору. На підтвердження даного факту директором продавця ТОВ «Династія П» ОСОБА_6 було виписано квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 260 000 грн., яку пред`явлено адміністратору ТСЦ ОСОБА_7 . Враховуючи це, адміністратором у п. 2.1 договору була включена умова про те, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Щодо банківських виписок по рахунках на обгрунтування відсутності надходження від покупця грошових коштів в якості оплати автомобіля, то вони не заслуговують на увагу, оскільки укладеним сторонами договором не встановлювалась умова безготівкового розрахунку, тим самим не виключалась договором можливість проведення готівкового розрахунку, який і було обрано за погодженням сторін. Будь-яких інших умов щодо форми та порядку оплати, та розрахунку за автомобіль укладений між сторонами договір не містить. За таких умов, у відповідача є достатні підстави стверджувати, що сума переданої покупцем оплати в розмірі 260 000 грн., які отримав директор товариства продавця, не була свідомо ним внесена на поточний банківський рахунок. В той же день 29.12.2018 р. після підписання сторонами договору купівлі-продажу автомобіль, який був предметом укладеного договору, було передано продавцем уповноваженому представнику покупця - ОСОБА_5 . Акт приймання передачі не оформлявся, адже договір не передбачав складання такого акту. Відповідно факт передачі продавцем автомобіля покупцеві та з огляду на п. 2.1 укладеного сторонами договору свідчить про те, що останнім внесено оплату.

27.01.2023 представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні подав заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав заявлених у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про розірвання договору купівлі-продажу пояснив, що оскільки сторони договору не склали акт приймання-передачі автомобіля, а тому строк позовної давності на пропущено.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні такого.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців на момент подачі позову учасником, керівником та остаточним беніфіциарним власником ТзОВ «Династія «П» є ОСОБА_6

02.03.2018 року загальні збори ТзОВ «Династія П» (учасники ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 ) вирішили збільшити статутний фонд товариства, у тому числі, шляхом внесення до нього автомобіля марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , який належав учаснику товариства - ОСОБА_1 . Цей факт підтверджується протоколом загальних зборів учасників товариства від 02.03.2018 р., актом прийому-передачі від 15.03.18 року, розділом 5 статуту ТзОВ «Династія П» на 2018 р.

Із відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 06.07.2021 року та довідки з Головного сервісного центру МВС від 01.06.2021 р. вбачається, що автомобіль марки Mercedes-BenzV220, D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , 14.06.2016 року був зареєстрований за ОСОБА_1 , а 20.03.2018 р., ТСЦ № 6841, перереєстровано на ТОВ «Династія «П» на підставі акту прийому передачі ТЗ № 125 від 25.03.2018 р.

Із розділу 6 статуту ТзОВ «Династія П» на 2018 р. вбачається, що вищим керівним органом управління є загальні збори учасників товариства, а виконавчим органом є директор. До компетенції загальних зборів товариства належить затвердження угод, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства (п.п. з п. 6.3.1). Директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що віднесені до компетенції зборів учасників. Директор діє від імені товариства без довіреності в межах повноважень, передбачених контрактом, якщо такий укладено. Загальні збори учасників можуть прийняти рішення про передачу частини належних їм прав до компетенції директора (п. 6.9.1). Директор товариства в тому числі і діє без довіреності від імені товариства в межах своєї компетенції, розпоряджається майном і коштами товариства, укладає договори (п. 6.9.2).

Відповідно до наказу директора ТзОВ «Династія «П» Плейзор О.О. від 28.12.2018 р. відповідно до п. 6.9.2 Статуту та за погодженням із учасниками товариства наказано реалізувати належний товариству автомобіль Mercedes-BenzV220, D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 .

29.12.2018 року даний автомобіль Mercedes-BenzV220, D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , перереєстровано на ОСОБА_4 , що вбачається із заяви № 224613025 від 29.12.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТзОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 від 29.12.2018 р.

Відповідно до п. 1.1. укладеного ТзОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.12.2018 р. за № 6841/2018/1249739, продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , що зареєстрований за продавцем 20.03.2018 підрозділом ТСЦ 6841.

Згідно із п. 2.1. договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Відповідно до п. 3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 260 000,00 грн.

Розділом 4 договору встановлено, що кожна сторона зобов`язується виконувати реально та належно обов`язки покладені на неї цим договором та сприяти іншій стороні і виконанні обов`язків за цим договором.

Згідно положень розділу 5 договору покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим договором сплатити Продавцеві ціну транспортного засобу, зазначену у п. 3.1. договору.

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 21.05.2015 р. на п`ять років ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 та/або ОСОБА_9 бути представником з питань в тому числі і на укладання договорів.

Із податкової звітності ТзОВ «Династія «П» за 2018 рік вбачається, що в розділі 1 кошти в сумі 260 000 грн. зазначені у балансі підприємства як дебіторська заборгованість, а в розділі 2 як чистий дохід товариства.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.01.2019 р. автомобіль Mercedes-BenzV220, D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 знятий з військового обліку.

Згідно рішення № 01 ТзОВ «Династія «П» від 20.10.2021 року вирішено звільнити з посади директора товариства ОСОБА_6 , призначено ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що на прохання ОСОБА_5 подав податкову звітність за ТзОВ «Династія «П» за 2018 рік.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 розповідала йому про продаж автомобіля, а також вказувала ціну за яку транспортний засіб був проданий.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що транспортний засіб не мала наміру відчужувати, а передала на зберігання, оскільки побоювалась, що майно буде арештоване та конфісковане, гроші за продаж автомобіля не отримувала, а наказ про продаж оформляла під диктовку ОСОБА_5 .

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач просить розірвати договір купівлі-продажу 6841/2018/1249739 від 29.12.2018 року, укладений в РСЦ МВС №6841 між ТОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 , щодо купівлі-продажу автомобіля Mercedes-BenzV220 D 2143 куб.см. 2016 року випуску, повернути даний автомобіль шляхом витребування такого з чужого незаконного володіння та скасувати реєстраційний запис, оскільки кошти за даний автомобіль так і не були внесені і жодної оплати, ані позивач, ані його представники не отримали.

Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору.

У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 02 червня 2021 року у справі № 636/5261/18 (провадження № 61-5308св20) у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що такий спосіб захисту, як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав.

Зазначений висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) про те, що «…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Натомість такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар покупцю, і який його прийняв, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Така несплата (повна або часткова) може бути наслідком не навмисного порушення договору з боку покупця (який бажає збагатитися за рахунок затримки оплати), а добросовісної помилки покупця, наприклад, через існування розбіжностей між сторонами щодо суми, належної до сплати, щодо взаємних розрахунків між сторонами (зокрема, як у цій справі).

Крім того, такий спосіб захисту, як розірвання договору, може бути використаний продавцем не з метою відновлення його права на одержання грошових коштів, а з метою невиправданого збагачення, якщо, наприклад, ринкова ціна на продане майно збільшилася, в тому числі завдяки його поліпшенню покупцем. Такі несправедливі наслідки можуть настати через невідповідність зазначеного способу захисту суті порушення права».

Судом встановлено, що сторони досягли згоди укласти договір купівлі-продажу автомобіля, який є предметом спору, був виданий наказ директора ТзОВ «Династія «П» ОСОБА_6 від 28.12.2018 р. про реалізацію спірного автомобіля. 29.12.2018 року даний автомобіль Mercedes-BenzV220, D 2143 куб.см. 2016 року випуску номер кузова НОМЕР_1 , перереєстровано на ОСОБА_4 , що вбачається із заяви № 224613025 від 29.12.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТзОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 від 29.12.2018 р. Під час укладення договору купівлі-продажу в Сервісному центрі МВС сторони діяли через своїх уповноважених представників. Зі сторони позивача як продавця діяв директор ТОВ «Династія П» ОСОБА_6 , а зі сторони відповідача як покупця діяв на підставі довіреності ОСОБА_5 . Усі необхідні документи подавались повноважними представниками обох сторін до Сервісного центу МВС, а договір купівлі-продажу оформляла відповідальний адміністратор, що вбачається із відповідного запису у розділі 10 даного Договору.

Сторонами не заперечується факт, що транспортний засіб переданий покупцеві (в особі представника), зареєстрований за відповідачем та перебуває у його володінні та користуванні, у зв`язку з чим способом захисту, який належним чином захистить саме право позивача на отримання грошових коштів від покупця, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Щодо строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, частиною першою статті 692, яка розміщена у параграфі 1 "Загальні положення про купівлю-продаж" глави 54 "Купівля-продаж" підрозділу 1, розділу ІІІ ЦК України, передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із п. 2.1. договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу між ТзОВ «Династія «П» та ОСОБА_4 підписано сторонами 29 грудня 2018 року, в цей же день за ОСОБА_4 перереєстровано право на транспортний засіб.

Таким чином, виходячи із положень статті 692 ЦК України та умов оспорюваного договору, обов`язок сплатити кошти за придбаний автомобіль виник у ОСОБА_4 29 грудня 2018 року після підписання договору та реєстрації права на транспортний засіб, а у ТзОВ «Династія «П» з цього часу виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання покупцем, разом із тим із позовом про розірвання договору купівлі-продажу до суду позивач звернувся 02.08.2022.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20)).

Проте, враховуючи, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою у позові слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 256, 261, 509, 651, 655, 1212, 1213 ЦК України, суд -
вирішив:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Династія «П» до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційного запису, розірвання договору купівлі-продажу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Династія «П», , м. Хмельницький, Львівське шосе, 20/1.

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту рішення 03.02.2023.

Суддя: