ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/985/23 Справа № 216/7776/21 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Кредобанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Кузнецов Р.О.), ухваленого в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2021 року Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилалося на те, що що 11.01.2020 між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем укладений кредитний договір №CL-253807, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 51000,00 грн на строк до 10.01.2024. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник повинен сплачувати банку 55% річних.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку зчим, станом на 28.09.2021 заборгованість відповідача перед АТ «Кредобанк» становить 78339,63 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 49095,99 грн, заборгованості за відсотками 29243,64 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь та сплачений судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL-253807 від 11.01.2020 у розмірі 79339,63 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49095,99 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 29243,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач отримала кредит, нею допущено прострочення платежів, наявна заборгованість, яка добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції зменшивши суму заборгованості за кредитом, в стягненні інших нарахувань відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Позивачем не надано належного розрахунку, підтвердженого первинними документами, а сама по собі виписка з рахунку позивача не може бути підтвердженням правильності розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення відсотків сумі 29 243, 64 грн..

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від АТ «Кредобанк» відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 11.01.2020 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №CL-253807, відповідно до умов якого банк надає відповідачеві кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника у сумі 51000,00 гривень, терміном до 10.01.2024, а відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки відповідно до графіка платежів (Додаток №1 до цього договору).

Відповідач отримала кредит на загальну суму 51000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 4.1,4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 55% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» за ставкою визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору.

За надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку , строки та розмірі, передбачені п.2.10 кредитного договору (п. 4.3).

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку відповідач у період з 11.01.2020 по 28.09.2021 користувалася кредитними коштами (а.с. 8-10).

АТ «Кредобанк» 07.07.2021 направлено на адресу відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.05.2021 року становить 49 095, 99 грн. заборгованість за поточним та простроченим тілом кредиту, 20 024,55 грн. заборгованість та поточними та простроченими відсотками, яка залишилася останньою без виконання.

Відповідно до розрахунку позивача за договором кредиту № CL-253807 від 11.01.2020 станом на 28.09.2021 року заборгованість ОСОБА_2 станоить у загальному розмірі 78339,63 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 49095,99 грн, заборгованості за відсотками 29243,64 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» щодо понесених банком судових витрат в сумі 4049, 30 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Кредобанк» суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявність у зв`язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором.

Проте, апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 11.01.2020 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №CL-253807, відповідно до умов якого банк надає відповідачеві кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника у сумі 51000,00 гривень, терміном до 10.01.2024, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 55% річних.

Згідно з пунктом 6.1. Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і в терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця.

Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум- ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у такому порядку: для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наЯвність на поточному рахунку, суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу з врахуванням рекомендацій банку, передбачених п.2.9 кредитного договору.

Відповідно до пунктів 6.9, 6.10 Кредитного договору банк у випадках, передбачених пунктом 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору) протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го числа календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. кредитного договору).

Згідно з пункта 7.1 Кредитного договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку з чим 07.07.2021 року АТ «Кредобанк» направило їй досудову вимогу №30562/2021, в якому просило позичальника у 30-денний термін погасити заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 28.05.2021 року становить 49 095, 99 грн.- заборгованість за поточним та простроченим тілом кредиту, 20 024, 55 заборгованість за поточними та простроченими відсотками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Отже, звернення кредитодавця про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Право банку достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачено п. 6.9. Кредитного договору.

Відповідно до п. 6.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку , передбаченого п.6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, протягом 30 днів з дня отримання такого повідомлення.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші обумовлені договором платежі.

Таким чином, кредитор АТ «Кредобанк», змінив строк виконання основного зобов`язання, який вважається таким, що настав для позичальника ОСОБА_1 , що зумовило для нього виникнення обов`язку в цей строк повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі, які станом на 28.05.2021 року становлять 49 095, 99 грн. заборгованість за поточним та простроченим тілом кредита та 20 024, 55 грн. заборгованість за поточними та простроченими відсотками, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» .

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів, які підтверджують правильність нарахування відсотків, а сама по собі виписка з рахунку позивача не може бути підтвердженням правильності розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу колегії суддів, з наступних підстав .

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, надана позивачем виписка про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 є належним та допустимим, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку з березня 2020 року по 28.05.2021 року користувалась кредитними коштами, наданими їй АТ «Кредобанк», за кредитним договором №CL-253807 від 11.01.2020 року, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника кредитних коштів у сумі 51000,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги, що станом на 28.09.2021 року відсотків нараховано лише 1611, 36 грн., а не 29 243, 64 грн., спростовується наданим до позовної заяви розрахунком з якого вбачається, що 1611, 36 грн. це лише нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості, а 44 498, 27 грн. це нараховані відсотки на поточну суму заборгованості, а з урахуванням сплаченої суми відсотків в розмірі 16 865, 99 грн. заборгованість за поточними та простроченими відсотками становить 20 024, 55 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, та в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» судових витрат в розмірі 2270 грн. підлягає зміні зменшивши цей розмір до 2002,82 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог .

Крім того, при зверненні з апеляційною скаргою відповідачем ОСОБА_1 підлягали сплаті судові витрати за подання апеляційної скарги 3405 грн..

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року відповідачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року до ухвалення судового рішення.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3004,23 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року змінити в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за відсотками зменшивши цей розмір з 29 243, 64 грн. до 20 024( двадцять тисяч двадцять чотири) гривні 55 копійок.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року змінити в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судового збору зменшивши цей розмір 2270 грн. до 2002( дві тисячі дві) гривні 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3004 (три тисячі чотири) гривні 23 копійки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: