Справа № 243/101601/21
Провадження № 2/243/247/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.,

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до посвідчення від 12.02.2018 року є учасником бойових дій. На підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради №634 «Про розгляд житлових питань» від 20.03.2019 року, йому було видано ордер на житлове приміщення у гуртожитку № НОМЕР_1 , де 25.03.2019 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

04.06.2021 року з Управлінням житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради він уклав безстроковий договір найму зазначеного житлового приміщення.

14.06.2021 року він звернувся із заявою до Слов`янської міської ради щодо приватизації кімнати АДРЕСА_2 на себе.

З метою приватизації кімнати у гуртожитку ним були підготовлені всі необхідні документи для її приватизації. На його звернення від 14.06.2021 року до Виконкому Слов`янської міської ради на заяву про приватизацію спірної кімнати йому було надано відповідь № 01.01-12/1032 від 22.07.2021 року, яким було відмолено у передачі спірної кімнати в приватну власність. Підставою для відмови у приватизації кімнати було те, що він не надав документи: Оригінал технічного паспорта або копію технічного паспорта на кімнату № НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_3 , а також документ , що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду виданий органом приватизації за попереднім місцем (місцями) проживання (після 1992 року), крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території. Позивач зазначене рішення виконкому вважає необґрунтованим, просить суд визнати відмову Слов`янської міської ради від 22.07.2021 року № 01.01-12/1032 в приватизації кімнати АДРЕСА_2 - неправомірною та зобов`язати Слов`янську міську військово-цивільну адміністрацію Краматорського району Донецької області здійснити приватизацію кімнати АДРЕСА_2 , житловою площею 11,8 кв.м.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. До міської ради надійшло звернення позивача щодо приватизації кімнати АДРЕСА_2 . За результатом звернення заявнику була направлена відповідь та повідомлено про вичерпний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації. Пунктом 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» передбачено необхідний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації.

За розглядом наданих позивачем документів з`ясувалось, що для подальшого вирішення питання щодо приватизації квартири відсутні відомості про реєстрацію та використання житлових чеків.

Враховуючи вищевикладене, позивачу було повідомлено, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири немає законних підстав через неповний пакет документів.

Позивач зазначає, що порушується його право на приватизацію, але це є необґрунтованим аргументом, так як права на приватизацію позивача ніхто не позбавляє, але воно може бути реалізовано виключно у спосіб та в межах передбачених відповідними нормативними актами.

Тобто у разі надання повного пакету документів, що передбачено вимогами Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», питання приватизації вищевказаного житлового приміщення буде реалізовано.

Крім того зазначає, що Указом Президента України від 26.05.2021 №210/2021 «Про утворення військово-цивільної адміністрації», було утворено Слов`янську міську військово-цивільну адміністрацію Краматорського району Донецької області.

У зв`язку з наведеним, зазначає, що на теперішній час повноваження Слов`янської міської ради в передбачених законом межах виконує Слов`янська міська військово-цивільна адміністрація, яка не наділена правом відчуження майна, зокрема приватизації державного житлового фонду. Тому позивач не позбавлений можливості використати своє право на приватизацію житла після відновлення повноважень Слов`янської міської ради.

Таким чином, на підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Рішення просив ухвалити згідно діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом в ході розгляду цивільно справи було замінено назву відповідача, встановлено, що первісним відповідачем по справі була визначена Слов`янська міська рада. Указом Президента України «Про утворення військово-цивільної адміністрації» № 210/2021 від 26.05.2021 утворено Слов`янську міську військово-цивільну адміністрацію Краматорського району Донецької області (ідентифікаційний код44278614). Керівником Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації прийнято розпорядження від 30.09.2021 № 49 «Про можливість здійснення Слов`янською міською військово-цивільною адміністрацією Краматорського району Донецької області повноважень виконавчих органів Слов`янської міської ради». Крім цього, Указом Президента України від 30.03.2022 № 188/2022 «Про утворення військової адміністрації в населених пунктах у Донецькій області» на базі Слов`янської міської військово цивільної адміністрації утворено Слов`янську міську військову адміністрацію. Розпорядженням начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 31.03.2022 № 1 «Про заходи з утворення Слов`янської міської адміністрації Краматорського району Донецької області» Слов`янську міську військову адміністрацію перейменовано на Слов`янську міську військову адміністрацію, тобто Слов`янська міська військова адміністрація здійснювала повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів Слов`янської міської військово цивільної адміністрації. Тому суд приходить до переконання, що належним заявником по справі має бути Слов`янська міська військова адміністрації Краматорського району Донецької області.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення гуртожитку №61, серія Г виконавчого комітету Слов`янської міської ради 25 березня 2019 року, надано ОСОБА_1 , право заняття житлового приміщення житловою площею 11,8 кв.метрів, яка складається з однієї ізольованої кімнати № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 . Підстава Рішення виконкому №634 від 20.03.2019 «Про розгляд житлових питань», перебуває на квартирній черзі з 2017 року, учасник бойових дій АТО.

Згідно довідки №123611 від 08.06.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Центра адміністративних послуг м. Слов`янська, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно договору найму житлового приміщення №01-30/396 від 04 червня 2021 року, укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради та ОСОБА_1 безстроковий договір найму житлового приміщення розташованого у гуртожитку комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Технічного паспорта, інвентарна справа 25590 на кімнату АДРЕСА_2 , зазначена кімната розташована за адресою: АДРЕСА_3 , частка блока (секції) №5, що передається у власність, складається з: житлова площа-11,8 кв.метрів; комора площа-0,3 кв.м; комора площа-0,3 кв.м, комора площа-0,3 кв.м; частка підсобних приміщень площею 15,7 кв.м, що складає 14/100 часток блока (секції) №5.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 14.06.2021 року звернувся до Слов`янської міської ради із заявою щодо приватизації кімнати АДРЕСА_2 , та ним був наданий певний пакет документів для реалізації його права.

Листом Слов`янської міської ради від 22.07.2021 року за № № 01.01-12/1032 від позивачу ОСОБА_1 відмовлено у праві на приватизацію у зв`язку з відсутністю Оригіналу технічного паспорта або копії технічного паспорта на кімнату № НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_3 , а також Документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду видана органом приватизації за попереднім місцем (місцями) проживання (після 1992 року) (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

В даному випадку лист-відповідь від 22.07.2021 року суд розцінює як відмову позивачу ОСОБА_1 у праві на приватизацію кімнати АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідки Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради від12.07.2021 р. №01/31-1395, ОСОБА_1 був зареєстрований з 24.04.2004 року по 02.03.2009 року у АДРЕСА_4 , в тому він участі в приватизації житла у м. Бахмут не приймав.

Відповідно до Довідки №1195 від 03.08.2021 року, наданої головою квартального комітету мікрорайону «Цветмет» м. Бахмут, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , в періоди: з 07.04.1993р. по 03.05.1995р.; з 17.01.1996р. по 07.05.1999р.; з 08.12.1999р. по 13.06.2003р.; з 24.04.2004 р. по 21.03.2009р.

Відповідно до Довідки №1222 від 05.08.2021 року, наданої головою квартального комітету мікрорайону «Цветмет» м. Бахмут, ОСОБА_1 мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 , в період з21.03.2009 р. до 2015 р.

Як вбачається з Посвідчення серія НОМЕР_3 від 12 лютого 2018 року, ОСОБА_1 , має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадяни України мають право на приватизацію державного житлового фонду.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» (далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 2 ст. 2 Закону визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей ); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначений перелік є вичерпним.

Відповідно до ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону, передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла,меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Положеннями ст.8 Закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створені органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформлюється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Тобто право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить нормам чинного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні позивач був вселений до спірного житла на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради про зміну договору найму жилого приміщення, відповідачем не спростовано факту вселення позивача ОСОБА_1 до спірної кімнати, не ухвалено вмотивованого рішення про відмову у визнанні позивача наймачем спірної кімнати, тому відповідач не мав законних підстав відмовляти позивачу у приватизації кімнати у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує невикористання ними житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача в оформленні приватизації квартири позивачем ОСОБА_1 порушує його право на отримання житла у власність.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем ОСОБА_1 заявляються вимоги про визнання права на приватизацію та зобов`язання відповідача провести дії по приватизації квартири за відсутності ордера на квартиру.

В даному випадку позивач на захист порушених своїх прав має право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання дій відповідача протиправними у зв`язку з відмовою у прийнятті заяви про приватизації по причині ненадання ордеру та зобов`язати прийняти виписку з рішення про зміну договору найму житлового приміщення, або оскаржити рішення виконкому про відмову у приватизації, якщо таке приймалось, а вимога про зобов`язанням відповідача провести дії по приватизації за відсутності ордеру є похідними від вимоги про визнання відмови у безкоштовній приватизації протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України « Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені

Згідно ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Європейський суд з прав людини не раз наголошував на необхідності ефективного захисту. Наприклад, у п.75 рішення від 5.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» зазначено, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

У разі визнання дій протиправними ( в даному випадку відмову у здійсненні приватизації) суд може зобов`язати відповідача учинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, на захист яких він звернувся до суду.

Отже, для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням і способом захисту. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту, який би вичерпував себе.

За таких підстав, з врахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, а також той факт, що вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною від вимоги щодо визнання відмови у приватизації квартири протиправною, а позивачем в мотивувальній частині позовної заяви акцентується увага саме на протиправність такої відмови, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про визнання протиправною відмови (у формі листа-відповіді) відповідача у безкоштовній приватизації квартири в частині не надання ОСОБА_1 документу, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у відповідності п. 18 Наказу МЖКГ України від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордеру на жиле приміщення».

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на приватизацію квартири, то суд виходить з наступного.

З системного аналізу норм Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів.

Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16ц.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на приватизацію кімнати задоволенню не підлягають, оскільки суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 0-1.03.2013 року « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до ст.ст. 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки листом № 01.01-12/1032 від 22.07.2021 року Слов`янська міська рада відмовила позивачу у його праві на приватизацію, даний спір вирішується в загальному цивільному судочинстві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 15,16 ЦК України, ст. 9 ЖК України, Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у МЮ України 29.01.2010 року за № 109/17404,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Слов`янської міської ради щодо приватизації ОСОБА_1 кімнати АДРЕСА_2 , в частині ненадання ОСОБА_1 документу, що підтверджує невикористання ними житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький