Провадження №6/522/95/23
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,
До суду 10.02.2023 року надійшло подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а саме, на 3/10 частки квартири, загальною площею 51,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За ч.ч.10, 11 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця
Відповідно до ст.268 ЦПК України, та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м.Одеси, періодичним включенням світла та незначний проміжок часу, під час якого суддею в залі судових засідань розглядались справи, повний текст судового рішення виготовлено 21.02.2023 року.
Дослідивши матеріали справи, подання приватного виконавця, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна, ОСОБА_2 .
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , укладений 10.07.2004 року, який був зареєстрований у третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 98.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право спільної сумісної власності на автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, державний номер НОМЕР_1 , та визнано право власності на автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, державний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_2 .

Припинено право спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2 , та визнано право власності марки ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_4 .

Припинено право спільної сумісної власності на грошові кошти в розмірі 155 382,83 доларів США та розподілено їх по 1/2 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 1 079 209,42 грн. (т.1 а.с.139-143).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Toyota Fortuner», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «ВАЗ»-210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; доходи - грошові кошти на рахунку № НОМЕР_4 в АБ «Південний» за період з 3 січня 2013 року по 24 січня 2014 року включно в сумі 155 382,83 доларів США.

Поділено майно подружжя.

Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «Toyota Fortuner», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Припинено право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб.

Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_4 право приватної власності на автомобіль марки «ВАЗ»-210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Припинено право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб.

Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку від грошових коштів в сумі 155 382,83 доларів США та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1 920 612 грн. 87 коп., еквівалентні 71 691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19 лютого 2015 року 26,79 грн. за 1 долар США. Припинено право спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти в сумі 155 382,83 доларів США (т.1 а.с.232-237).

На виконання вищезазначеного рішення апеляційного суду Приморським районним судом м.Одеси 26.03.2015 року видано виконавчий лист (т.2 а.с.4).

Ухвалою суду від 15.06.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна, ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.23-25).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.11.2015 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15.06.2015 року про відстрочку виконання рішення суду залишено без змін (т.2 а.с.60-62).

Ухвалою суду від 04.04.2016 року в задоволенні подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 відмовлено (т.2 а.с.197-200).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2016 року скасовано.

Постановлено нову ухвалу, якою обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 - до виконання зобов`язань за рішенням суду (т.3 а.с.167-172).

Ухвалою суду від 14.12.2016 року надано боржнику ОСОБА_4 розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя: загальну суму грошових коштів в сумі 1 920 612,87 грн. розстрочено до 01.07.2018 р. за таким графіком: сплачувати з 01.01.2017 р. 01.07.2018 р. по 107 000 грн. щомісячно (т.3 а.с.302-303).

Ухвалою суду від 27.04.2018 року заяву ОСОБА_9 про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі №522/29633/13 задоволено частково, скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_9 , яке встановлено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі №522/29633/13 (т.5 а.с.57-59).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27.04.2018 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_9 про скасування тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року - відмовлено (т.5 а.с.219-224).

Ухвалою суду від 05.09.2019 року у задоволенні подання приватного виконавця Притуляк Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_5 - відмовлено (т.6 а.с.31).

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.03.2020 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05.09.2019 року змінено.

Доповнено резолютивну частину ухвали абзацем наступного змісту:

«Обмеження у тимчасовому праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року по справі за поданням державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 , діють у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер закордонного паспорту НОМЕР_7 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 058». В решті ухвалу залишено без змін (т.6 а.с.73-76).

Ухвалою суду від 12.10.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України - відмовлено (т.6 а.с.168-171).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2021 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2020 року - залишено без змін (т.6 а.с.211-215).

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. перебуває виконавче провадження №54896633 з примусового виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц виданого 26.03.2015 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1 920 612,87 грн., еквівалентні 71 691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 р. 26,79 грн. за 1 долар США.

Постановою від 11.10.2017 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц; зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В цей же день, 11.10.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2106683,47 грн.

Крім того, 11.10.2017 року винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АБ «Південний» та належать боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2 106 683,47 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.11.2017 року ОСОБА_4 не є фізичною особою-підприємцем.

Постановою приватного виконавця Притуляка В.М. від 02.02.2018 року про розшук майна боржника, оголошено в розшук автомобіль марки Toyota Fortuner, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_4

ОСОБА_4 15.02.2018 року на ім`я приватного виконавця Притуляка В.М. подано заяву у якій вказав, що йому відомо про існування рішення суду про стягнення з нього заборгованості в розмірі 1 910 621 грн. та зобов`язався в максимально можливі строки погасити вказану заборгованість.

Згідно листа Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.02.2018 року №162/31/914/18, зареєстрованих плавзасобів за ОСОБА_4 не має.

Постановою приватного виконавця Притуляка В.М. від 06.02.2020 року внесено зміни (доповнено) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість прізвища « ОСОБА_7 » зазначити прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №314160818 від 03.11.2022 року, за критерієм пошуку: АДРЕСА_1 , 16.03.2015 року право власності на вказану квартиру зареєстровано на підставі договору дарування від 16.03.2015 року за ОСОБА_6 .

На вказану квартиру накладено обтяження 14.02.2018 року на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 30.01.2018 року у справі №522/20291/17.

При цьому також додано до матеріалів справи відповіді приватного виконавця боржнику від 09.10.2020 року щодо залишку заборгованості становить 2 076 316,52 грн., та сплачено борг у сумі 28 781,02 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.48 вказаного закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.5 вказаної статті у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний довести факт, відсутності у боржника грошових коштів чи майна для задоволення вимог стягувача. Оскільки, стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Приватний виконавець, звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, жодним чином не навів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів відсутності або недостатності грошових коштів або рухомого майна у боржника за останній період, окрім 2017-2018рр., чи наявне у нього рухоме майно, чи виявлені кошти та рахунки в банках, або інше майно . Також не наведено про вчинення дій за період 2021-2023 рр. із пошуку та з`ясування наявності у боржника грошових коштів. Посилання виконавця на виїзд боржника за кордон та ухилення від виконання рішення, не може слугувати єдиною підставою для звернення стягнення на майно.

Крім того, звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, приватний виконавець посилається на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 року визнано недійсними договір дарування від 16.03.2015 року на ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М., а перевіркою майнового стану боржника встановлено, що право власності боржника на 3/10 квартири, загальною площею 51,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє, право власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі визнаного недійсним договору.

При цьому, ухвалою суду від 20.02.2023 року задоволено подання приватного виконавця Притуляка В.М. в частині звернення стягнення на майно боржника за адресою: АДРЕСА_4 , у рамках ВП №54896633.

Таким чином, суд вважає достатнім стягнення боргу за рахунок майна за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 року у справі №522/20291/17 визнано недійсними договір дарування від 16.03.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М.

В той же час, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами, в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2020 р.) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За ч.3 ст.26 Закону України Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2020 р.) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, відсутні підстави для надання дозволу для звернення стягнення на незареєстроване майно боржника, оскільки у відповідності до вищезазначених норм, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того це питання стосується виконання рішення суду по справі №522/20291/17.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи зі встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2-13, 43, 49, 77, 81, 89, 223, 247, 258, 260, 268, 354, ч.10, 11 ст.440 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , стягувач ОСОБА_2 , по цивільній справі №522/29633/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 21.02.2023 року.

Суддя Л.В.Домусчі