ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2800/23 Справа № 185/6362/21 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря:Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Меркулової Т.П.на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Врони А.О.) у цивільній справі №185/6362/21за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 07.06.2019 року під час виконання посадових обов`язків начальника зміни виробничої служби з ним стався нещасний випадок.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2021 року його позовні вимоги задоволено, визнано нещасний випадок, що стався з ним під час виконання посадових обов`язків начальника зміни виробничої служби 07.06.2019 року пов`язаним з виробництвом, зобов`язано ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 під час виконання посадових обов`язків начальника зміни виробничої служби 07.06.2019 року о 6:40 на 536 північному збірному штреку в районі центрального пункту керування 536 північної лави дільниці з видобутку вугілля №2 виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» під час виконання посадових обов`язків начальника зміни виробничої служби, за формою Н-1.

23.06.2021 року комісією ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» складено Акт за формою Н-1.

Згідно довідки МСЕК йому з 16.07.2021 року встановлена II група інвалідності, 80% ступень втрати професійної працездатності, причина інвалідності: трудове каліцтво, рекомендовано постійне медикаментозне лікування, стаціонарне лікування.

З урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, які носять стійкий тривалий характер, погіршення здібностей позивача, позбавлення права на їх реалізацію, неможливості відновлення стану здоров`я та трудових здібностей, позбавлення права позивача на нормальний спосіб життя, належне існування та утримання сім`ї, з урахування стану здоров`я, тяжкості завданої травми, істотності вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, йому спричинено моральну шкоду.

Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень, завданої внаслідок отриманої виробничої травми при виконанні трудових обов`язків та судові витрати за надання правничої допомоги.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково :стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 130 000 грн.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1300 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2022 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повному обсязі.

В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини по справі. Проте при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував всіх обставин,які мають значення для визначення розміру моральної шкоди та необгрунтовано зменшив розмір.

Посилання на наявність вини позивача у настанні нещасного випадку на виробництві,як на підставу зменшення розміру моральної шкоди є помилковим. В акті не зазначено,що нещасний випадок стався саме з вини позивача. В Акті вказані інші посадові особи відповідача,які порушили вимоги щодо охорони та безпеки праці на виробництві.

Позивач більше двох років з дня настання нещасного випадку на виробництві вимушений був відстоювати свої порушені права,звертаючись до ГУ Держпраці, до суду, що вимагало від нього додаткових зусиль, душевних страждань,пов`язаних з протиправною поведінкою відповідача, який не визнавав нещасний випадок.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції враховано, що до посадових обов`язків позивача, як начальника зміни виробничої служби №1, входило забезпечення контролю за дотриманням технологічної дисципліни,правил безпеки,Закону України »Про охорону праці». Порушення всіх цих вимог посадової інструкції з боку позивача стало однією із причин нещасного випадку,який стався з позивачем. Цей факт зафіксовано і в акті від 25.06.2021 року, де зазначено, що супутньою причиною настання нещасного випадку з ОСОБА_1 є порушення останнім п.3.10.1 відповідно до якого начальник зміни повинен контролювати стан охорони праці при відвідуванні гірничих виробок. ОСОБА_1 погодився з висновками,вказаними в акт. Даний акт ним не оскаржувався.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля повернуто як неподану.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його представник-адвокат Меркулова Т.П.. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,про що свідчить довідка про доставку електронного листа та заява представника ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля( а.с.6-7 т.2).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин та наданням відповідних доказів зазначеним причинам.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві встановлена стійка втрата професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою в 80 % та друга група інвалідності, чим спричинено моральну шкоду, тому відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України роботодавець повинен відшкодувати завдану працівнику моральну шкоду.

Зазначений висновок відповідає встановленим обставинам та узгоджується з положеннями статей 153, 237-1 КЗпП України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.1997 року перебував у трудових відносинах з шахтою ім. М.І. Сташкова Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», прийнятий гірничим робітником, з 05.02.2013 року переведений начальником зміни виробничої служби №1.

02.10.2019 року позивача звільнено з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п.2 ст.40 КзпП України.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 25 червня 2021 року основною причиною обвалення та обрушення породи є незадовільний технічний стан виробничих об`єктів,будівель,споруд,інженерних комунікацій. Супутня причина- невиконання посадових обов`язків п.3.10.1 Посадової інструкції начальником зміни виробничої служби №1.

За висновком МСЕК від 16 липня 2021 року ОСОБА_1 встановлено 80 % втрати професійної працездатності у зв`язку із трудовим каліцтвом та друга група інвалідності з 16.07.2021 року строком до 01.08.2023 року.

Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві підлягають задоволенню.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно керувався принципом розумності та справедливості, прийняв до уваги тяжкість травмування, факт наявності вини позивача у настанні нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача внаслідок нещасного випадку на виробництві, необхідність доказування позивачем в судовому порядку того факту, що нещасний випадок, який з ним стався, є пов`язаним з виробництвом, що потребувало звернення за правничою допомогою, а також звернення до суду за захистом порушених відповідачем своїх прав, що безумовно вплинуло на істотність вимушених змін в життєвих стосунках, як і стан здоров`я позивача внаслідок отриманої виробничої травми, суд враховує обставини, які вимагають в подальшому докладання зусиль для організації життя та відновлення нормального психоемоційного стану.

Посилання на те, що судом не правильно враховано при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, вину позивача в нещасному випадку, не можуть бути прийняті до уваги. Оскількив акті розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 25 червня 2021 року зазначено основною причиною обвалення та обрушення породи є незадовільний технічний стан виробничих об`єктів,будівель,споруд,інженерних комунікацій. Супутня причина- невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків п.3.10.1 Посадової інструкції начальником зміни виробничої служби №1. Акт позивачем не оспорювався.

Наявність також вини позивача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком, що стався на виробництві, однак такі дії позивача підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди, що було також враховано судом.

Доводи про те, що позивачем не надано доказів спричинення моральних страждань є безпідставними. Суд першої інстанції правильно зазначив,що в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року вказано, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання, а тому не потребують якихось додаткових доказів.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Меркулової Т.П.залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 січня 2023 року.

Судді: