Провадження № 2/127/2918/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позов мотивований тим, що позивач є власником автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В жовтні 2021 року транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та реєстраційний документ на автомобіль був переданий ОСОБА_1 у користування ОСОБА_2 , який має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 11.10.2021 о 20 год. 00 хв., ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі «Mercedes» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком виїзду із другорядної дороги на головну не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом CODER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого трапилось ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За цим фактом ВП №3 ВРУП у Вінницькій області 12.10.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 25.10.2021 року кримінальне провадження №0000527 від 12.10.2021 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України та копії матеріалів направлено до ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 року у справі № 127/32839/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача про добровільне відшкодування понесених ним матеріальних збитків, однак збитки не відшкодовані. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 371664,95 грн., а також судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2022 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження в справі, відзиву на позов не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В жовтні 2021 року транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та реєстраційний документ на автомобіль був переданий ОСОБА_1 у користування ОСОБА_2 , який має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 11.10.2021 о 20 год. 00 хв., ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком виїзду із другорядної дороги на головну не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом CODER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_3 , в результаті чого трапилось ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За цим фактом ВП №3 ВРУП у Вінницькій області 12.10.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 25.10.2021 року кримінальне провадження №0000527 від 12.10.2021 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України та копії матеріалів направлено до ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 року у справі №127/32839/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку . Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Положеннями статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту, в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Положеннями частини 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Під непереборною силою належить розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі- Постанова від 01.03.2013 року) судам роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до пункту 2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Оскільки, ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_1 , на відповідній правовій підставі, тому зобов`язаний нести відповідальність за заподіяну власнику транспортного засобу матеріальну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.11.2021 року №СЕ-19/102-21/14917-АВ відновлення автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 416, 2005 року випуску, є економічно недоцільним, а тому збиток, завданий його власнику дорівнює ринковій вартості цього КТЗ станом до пошкодження. Таким чином, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Марки Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 становить 371 664,95 грн.

Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01.11.2021 року №СЕ-19/102-21/15553-ІТ на момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані, через несправності вказані в дослідницькій частині висновку та виникли в процесі розвитку події ДТП. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 416, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застосованими методами дослідження на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували в працездатному стані.

22.06.2022 року представником позивача на адресу ОСОБА_2 надіслано претензію. Однак значена претензія не була отримана відповідачем та була повернута за закінченням встановленого терміну зберігання

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені представником позивача в позовній заяві, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 371 664,95 грн.

Питання судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. ч. 1,2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 371 664,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) у відшкодування витрат із сплати судового збору 3716 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя