УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі
Головуючого судді - Садовського К.С.,
за участю секретаря - Калантай Є.О.,
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.
У судове засідання представник заявника не з`явилась, до суду представником за довіреністю Денисюк С.О. подано заяву про проведення судового засідання за відсутності представника заявника, зазначено, що заяву про заміну сторони підтримує та просить задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку.
Представники ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Київського ВДВС у м.Харкові СМУМЮ (м.Харків) у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку.
Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

В матеріалах справи наявна копія постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Селіванова О.А. про відкриття виконавчого провадження ВП №48786951 про примусове виконання виконавчого листа №640/23108/14-ц виданого 23.07.2015 Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по тілу кредиту за Кредитним договором № ML-705/219/2008 від 11.06.2008 89374,23 CHF, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2014 складає 1 452 759,78 гривень; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за Кредитним договором складає 5322,88 CHF, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2014 складає 86522,32 гривень; пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 5 618 379,68 гривень.

Даних щодо наявності відкритих виконавчих проваджень з виконання рішення суду у справі №640/23108/14-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за Картковим договором №001/12921/07 в розмірі 21900,45 гривень матеріали справи не містять.

Представник заявника вказує, що 24 липня 2014 року Київським ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 44209351. Стан ВП: Примусове виконання, однак суд критично ставиться до цих доводів, оскільки рішення про стягнення заборгованості Картковим договором №001/12921/07 в розмірі 21900,45 гривень прийнято лише 16 квітня 2015 року.

18 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Фактор) уклали договір, яким Клієнт передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.

Відповідно до витягу до договору факторингу від 18 грудня 2018 року, який підписано Клієнтом та Фактором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за договором №001/12921/07 від 17.07.2007, боржником якого є ОСОБА_1 , сума боргу 21900,45 гривень.

04 липня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (Фактор) уклали договір №549-02, яким Клієнт передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу №549-02 від 04 липня 2022 року, який підписано Фактором та Клієнтом, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передало ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за договором №001/12921/07 від 17.07.2007, боржником якого є ОСОБА_1 , сума боргу 21900,45 гривень.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно змісту ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом не встановлено, що договір про відступлення прав вимоги оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи.

Як встановлено судом, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло всіх прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором №001/12921/07 від 17.07.2007.

Таким чином, без заміни сторони стягувача правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони стягувача її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що заявник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 , зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст..510, 512, 514 ЦК України, ст.ст..81, 260, 261, 263, 353, 442, 446 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (місце знаходження: 04210, м.Київ, вул.Фізкультури, 28Д, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (місце знаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) щодо виконання заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2015 року у справі №640/23108/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості за Кредитним договором №001/12921/07 від 17.07.2007 у сумі 21900,45 гривень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2023.

Суддя К.С.Садовський