Справа № 399/430/14-ц
Провадження № 2/399/237/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка справу за позовом публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 672898 гривень 20 копійок, посилаючись на те, що позивач та відповідач 15.09.2008 року уклали кредитний договір № АВZDAN26160042, згідно з яким позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 138055, 5 грн. на термін до 14.09.2015 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно з договором у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ Акцент - банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 138055.50 грн.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором АВZDAN26160042.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.03.2014 року має заборгованість в сумі 672898, 20 грн., яка складається з наступного: 168187, 66 грн. - заборгованість за кредитом, 107067, 37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21135, 29 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 344227, 01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 32030, 87 грн. - штраф (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не з`явився. Від нього на адресу суду надійшла заява про підтримання позову, розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до суду не зявились про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником відповідача до суду було подано заяву про розгляд справи без її участі. У відзиві на позовну заяву представник позивача просила позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та заборгованість по процентам за користування кредитом. В решті позовних вимог просила відмовити. Вважає, що заборгованість по сплаті щомісячної комісії в розмірі 21135, 29 гривень не підлягає стягненню, оскільки встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються. Зазначила, що термін дії договору до 14.09.2015 року, проте з позовом про стягнення заборгованосі за кредитом позивач звернувся достроково 31.03.2014 не надавши докази направлення вимоги про дострокове погашення кредиту відповідачу. Не доведено позивачем, також, нарахування суми штрафів в сумі 250 гривень та 32030, 87 гривень. Сума пені за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 344227, 01 гривень не може перевищувати подвійної облікової ставик НБУ та не може підлягати стягненню.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або закономого.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та порядок що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач 15.09.2008 року уклав з позивачем кредитний договір № АВZDAN26160042, згідно з яким позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 138055,5 грн. на термін до 14.09.2015 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором /а.с. 6-10/.

Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв`язку з чим позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов зазначеного кредитного договору має право вимагати достроково повернення всієї суми кредиту.

Станом на 11.03.2014 року борг відповідача перед позивачем складає 672898, 20 грн., яка складається з наступного: 168187, 66 грн. - заборгованість за кредитом, 107067,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21135,29 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 344227,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250.грн. - штраф (фіксована частина), 32030.87 грн. - штраф (процентна складова).

Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Підпунктом 6.2.2. пункту 6.2. договору визначено, що позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

За підпунктом 6.2.3. пункту 6.2. договору позичальник зобов`язується сплатити банку винагороди, визначені статтями 5.2. (за резервування банком ресурсів), 16.9. (за моніторинг банком коштами), 16.10. (за передачу банком предмета застави із володіння банку у користування позичальника), 17.1.9. (період сплати) договору, та погасити іншу заборгованість (зокрема, таку, що виникла відповідно до статті 3.4.2. договору) згідно з вимогами договору.

Згідно з підпунктом 6.2.4. пункту 6.2. договору позичальник зобов`язується погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені статтями 12.2.6. та 17.1.6. договору.

Відповідно до положень статті 14.2. кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 договору, щодо сплати винагород та процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно статті 14.3. кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4. договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Відповідно до статті 14.9. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн+5 % від суми невиконаного зобов`язання.

Обставини укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому, отримання грошових коштів та часткового виконання зобов`язання визнані відповідачем ОСОБА_1 та ним не оспорюються.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі, які прийняті позичальником від банку.

Обставини укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому, отримання грошових коштів та часткового виконання зобов`язання визнані та не оспорюються відповідачем.

За пред`явленим кредитором станом на 11.03.2014 року борг відповідача перед позивачем складає 672898, 20 грн., яка складається з наступного: 168187, 66 грн. - заборгованість за кредитом, 107067, 37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21135, 29 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 344227, 01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 32030, 87 грн. - штраф (процентна складова).

Матеріали справи, свідчать про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником ОСОБА_1 чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Правовий аналіз зазначених норм права вказує на те, що у разі порушення позичальником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України протягом всього часу - до закінчення строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі, прострочення яких мало місце під час дії договору.

Досліджуючи поданий позивачем розрахунок заборгованості в межах строку кредитування, перевіривши його, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, встановлено, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, доведеними є обставини прострочення виконання грошового зобов`язання позичальником ОСОБА_1 , що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за порушення термінів погашення грошового зобов`язання в межах строку кредитування.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем АТ Акцент-Банк.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони закон може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням наведених норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79 гс19), від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц зазначено, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Суди мають виходити з обставин конкретної справи, враховувати передбачені частиною третьою статті 2 ЦПК України основні засади цивільного судочинства, зокрема змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, а також передбачені частиною шостою статті 3 цього Кодексу принципи справедливості, добросовісності та розумності.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

В справі що розглядається розмір неустойки вдвічі перевищує розмір заборгованості за кредитом і стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що в два рази перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.

Враховуючи викладене, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також враховуючи сукупність обставин цієї справи, які мають істотне значення, дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень частини 3 статті 551 ЦК України і зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в частині зменшення пені до рівня заборгованості за кредитом у розмірі 168187, 66 гривень.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині стягнення штрафу (фіксована частина) - 250 грн; штрафу (процентна складова) - 32030 грн 87 коп. суд виходить з такого.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення основного зобов`язання - пункти 14.2., 14.3. кредитного договору

Згідно з пунктом 14.9. кредитного договору умов також передбачена сплата штрафів у розмірі 250,00 грн + 5% від суми невиконаного зобов`язання при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів.

Отже, нараховуючи одночасно пеню та штрафи згідно з пунктом 14.9. кредитного договору за порушення позичальником строків виконання зобов`язання, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам частини 1 статті 61 Конституції України та частини 3 статті 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, вимога кредитора щодо одночасного стягнення з позичальника штрафу (фіксована частина) - 250 грн; штрафу (процентна складова) - 27 555 грн 67 коп. за порушення позичальником строків виконання зобов`язання, не узгоджуються з нормами матеріального права, є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 464577, 98 грн., яка складається з наступного: 168187, 66 грн. - заборгованість за кредитом, 107067, 37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21135, 29 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 168187.66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 2522,77 грн. (3654*464577, 98 /672898, 20), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись статями 10, 11,79,81,84,88, 209, 212, 214,215,224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Млинок Онуфіївського району Кіровоградської області на користь публічного акціонерного товариства Акцент-Банк 464577 гривень 98 копійок у рахунок погашення заборгованності за кредитним договором № АВZDAN26160042.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Млинок Онуфіївського району Кіровоградської області на користь публічного акціонерного товариства Акцент-Банк судові витрати по справі в сумі 2522,77 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається в порядку визначеному п.п. 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя М.М. Лях