ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.02.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/3168/18

Апеляційне провадження №22-ц/813/1088/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Трофименко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотанняОСОБА_1 від 18 серпня 2022 року про стягнення індексу інфляції, 3% річних та відсотки за позикою до 01 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення процентів, індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми (т.1 а.с.1-36).

У червні 2018 року позивачі надали суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.52-61).

У червні 2020 року відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення боргових зобов`язань та стягнення грошових коштів (т.2 а.с.10-13).

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року у розмірі 19 064,10 грн., 3% річних за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року - 5175,12 грн., а всього - 24 239,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних втрат за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року у розмірі 4 766,03 грн., 3% річних за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року у розмірі 1 293,78 грн., а всього - 6 059,81 грн.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення боргових зобов`язань та стягнення грошових коштів відмовлено (т.3 а.с.4-10).

Не погоджуючись із судовим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ставиться питання про часткове скасування судового рішення, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивачів інфляційних втрат. Апелянти просили суд прийняти нову постанову в цій частині, якою:

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року у розмірі 80 544,21 грн., а всього (з урахуванням 3% річних) - 85 719,33 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних втрат за період з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року у розмірі 20 136,06 грн., а всього (з урахуванням 3% річних) - 21 429,84 грн.

В іншій частині рішення суду апелянти просили залишити без змін (т.3 а.с.18-20).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою (т.3 а.с.71-72).

Апеляційна скарга ОСОБА_3 повернута апелянту ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2023 року.

18 серпня 2022 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшло клопотання до апеляційної скарги про стягнення індексу інфляції, 3% річних та визначені відсотки за позикою до 01 лютого 2018 року, які розраховані у заяві від 05 червня 2018 року про збільшення розміру позовних вимог до ОСОБА_3 відповідно до існуючої методики (т.3 а.с.137-138).

Клопотання обґрунтовано тим, що апелянт ОСОБА_1 не згодний із рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року та вважає, що воно прийнято з порушенням норм матеріального права, без урахування висновку розрахунку процентів за позикою, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року, в якому вказано, що відсотки за договором і пеня не нараховуються. Зазначав, що суд не взяв до уваги те, що постанова Верховного Суду України набрала чинності 14 лютого 2018 року, а розрахунки позивачі з нарахуванням процентів по договору (позикою) проводилися з 01 травня 2017 року до 31 травня 2018 року. Враховуючі те, що в законі зворотна чинність відсутня, вважав, що позивачі мають юридичне право на нарахування процентів за позикою з 01 травня 2017 року до 01 лютого 2018 року, тобто за 9 місяців прострочки.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд задовольнити клопотання та стягнути з ОСОБА_3 :

-на користь ОСОБА_1 : 80 544,21 грн. - втрати від інфляції, 4 966,02 грн. - 3% річних; 16 331,58 грн. - відсотки за позикою за період 01 травня 2017 року по 01 лютого 2018 року, всього - 101 841,80 грн.;

-на користь ОСОБА_2 : 20 136,06 грн. - втрати від інфляції, 1 241,51 грн. - 3% річних; 4 083,03 грн. - відсотки за позикою за період 01 травня 2017 року по 01 лютого 2018 року, всього - 25 460,59 грн.

Сторони, будучі сповіщенні про слухання справи 17 січня 2023 року, участі у судовому засіданні не прийняли та не виявили бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі та просив суд врахувати розрахунок, що викладений у клопотанні від 18 серпня 2022 року.

З огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін, належним чином сповіщених про слухання справи, не є перешкодою розгляду справи у їх відсутність.

Колегія суддів, розглянувши надане клопотання, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.

Як вбачається з тексту апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка подана 21 квітня 2021 року, судове рішення оскаржено лише в частині стягнення інфляційних втрат. Апелянтами не оскаржувалось судове рішення в частині стягнення 3% річних та відмови у стягненні відсотків за позикою (т.3 а.с.18-32).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (т.3 а.с. 71-72).

Аналізуючи зміст клопотання ОСОБА_1 до апеляційної скарги, що подане ним 18 серпня 2022 року, колегія суддів вважає, що дане клопотання по суті є доповненням до апеляційної скарги, оскільки в ньому наведені нові аргументи та мотиви скарги, зокрема: ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням і в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за позикою.

Разом з тим, за положеннями ч.1 ст.364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Отже, право на доповнення чи зміну апеляційної скарги може бути реалізовано лише протягом строку на її оскарження. ЦПК України не надає апеляційному суду права вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на внесення змін чи доповнень до апеляційної скарги, тому відповідні заяви, подані після визначеного законом строку, не повинні прийматись до розгляду, а повертаються заявникові.

Таким чином, доповнити або змінити апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 мав змогу лише протягом строку апеляційного оскарження у відповідності до положень ч.1 ст.364 ЦПК України. ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги лише 18 серпня 2022 року, тобто поза межами процесуальних строків на оскарження рішення суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановлено законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки, процесуальним законом не передбачено поновлення процесуального строку для подання доповнення до апеляційної скарги, тому доповнення подані ОСОБА_1 у формі клопотання від 18 серпня 2022 року, підлягають залишенню без розгляду на підставі ст.126 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення 06 лютого 2023 року.

Керуючись ст.ст.126,364,381 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

КлопотанняОСОБА_1 від 18 серпня 2022 року про стягнення індексу інфляції, 3% річних та відсотків за позикою до 01 лютого 2018 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: