Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з відповідачем з 2016 року почали спільно проживати разом однією сім`єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу. 16.03.2022 року було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №438 від 16.03.2022 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за законом зобов`язаний її утримувати, та не приймає участі у вихованні спільної дитини, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ухвали суду від 13.01.2023 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі перебувають в офіційному шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 438 від 16 березня 2022 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.07.2017 року.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 28.12.2022 року №601, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстрована дочка ОСОБА_3 , також в будинку зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою Черкаського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідач відповідно до наказу начальника вказаного центру від 09.08.2022 року № 205 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства рівнозначний обов`язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі. Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, докази, які обґрунтовують, що на даний час відповідач не забезпечує спільній із позивачем дитині рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, до суду не надано.

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування вимог заяви не долучила будь-яких доказів, що підтверджують факт перебування неповнолітньої особи на її утриманні.

З огляду на це, суд вважає, що заявлені вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі, від сплати яких позивач звільнена при подачі позову до суду в силу вимог закону, слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.141, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр