Справа № 632/350/23
провадження № 2/632/242/23

04 травня 2023 р. м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:
судді - Кочнєва О.В.,
за участю секретаря Клименко А.В.,
розглянувши у залі суду у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Безпосередньо у позовній заяві позивач вказав, що в разі неявки відповідачки, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом.
В обгрунтування позову було зазначено, що 27.12.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру у порядку ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до «Умов надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які були отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, зокрема кредитний зі сплатою на користь позивача процентів за користування кредитними коштами.
Позивач вказав, що за умовами вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених сторонами та в межах кредитного ліміту. Відповідачка в процесі користування кредитним рахунком не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив вимоги п.2.1.1.5.5 договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, тобто ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою у порядку п.2.1.1.12.7.2 договору.
Ухвалою судді від 27.03.2023 року провадження у справі було відкрито, визначено дату судового засідання та здійснений виклик учасників провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву, питання подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до першого судового засідання (а.с.70).
Ухвалою суду від 17.04.2023 року розгляд справи було відкладено через неявку у судове засідання без поважних причин відповідачки, відсутність від неї поданого відзиву та клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.77).
У судове засідання сторони не прибули. Позивач про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.79), подавши разом із позовною заявою заяву про розгляду справи за відсутності позивача (а.с.63)
Відповідачка у судове засідання повторно не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.82), причини неявки суду не повідомила, клопотань для вирішення складом суду не подавала.
Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідачки без поважних причин та відсутність відзиву по даній справі, що дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин.
27.11.2011 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету, в якій просила видати АТ КБ «Приватбанк» (на той час закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») йому кредитну картку «Універсальна» без встановлення жодних кредитних лімітів, визначення процентів за користування кредитом та інших зобов`язань при кредитному договорі. У вказаній заяві було зазначено, що відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також отримала пам`ятку коієнту, які разом складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с.28).
Для отримання банківських послуг ОСОБА_1 отримала у позивача банківську картку, яка в подальшому під час дії договору між сторонами через закінчення терміну її дії неодноразово перевидавалася. Останній раз відповідачці була видана картка № НОМЕР_1 , строком дії з 16.08.2018 року до 31.05.2022 року (а.с.27), строк дії на час звернення до суд сплинув, а нова картка відповідачці не видавалася.
При цьому до 01.03.2022 року відповідачкою здійснювалося і добровільне погашення отриманих сум коштів, і відбувалося автоматичне списання коштів позивачем з інших карток відповідачки, випущених позивачем.
Погоджуючись з вимогами позивача щодо необхідності повернення відповідачкою сум отриманих у позивача коштів, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування позивачем відповідачці відсотків, зокрема прострочених, вимога щодо стягнення яких у розмірі 5343,11 грн. заявлена у позовній заяві, оскільки не відповідає підписаним відповідачкою заява-анкета про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 27.12.2011 року не містить умов щодо можливості позивача нараховувати відсотки за користування отриманими у нього відповідачкою коштами, а надані Умови та правила надання банківських послуг від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.30-53), як витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт у позивача (а.с.29) не містить підпису відповідачки, що вказує, що зазначені в них умови відповідачка та позивач не погоджували. У даному випадку мова йде про те, що на вказаній складовій договору позики, крім заяви відповідачки від 27.11.2011 року, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальниці, якою є відповідачка у справі, із запропонованими у вказаних документах умовами кредитування.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - позивач АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В даній справі позивач не довів факту можливості застосування взагалі відсотків щодо укладеного між сторонами договору, як і можливість їх застосування при нарахування заборгованості.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 274, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 1048 ЦК України, суд
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» частково судові витрати по справі у розмірі 2235,24 грн. (дві тисячі двісті тридцять п`ять грн. 24 коп.).
В іншій частині у задоволенні вимог щодо стягнення судового збору на користь позивача відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути такое поновлений в раз пропуску з іншої поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги позивачем або заяви про перегляд заочного рішення, поданої відповідачем. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення воно або скасовується судом або підлягає оскарженню в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач, якому заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії заочного рішення суду.
Повний текст заочного рішення суду проголошений 04 травня 2023 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт у формі ID-картки, номер НОМЕР_2 , виданий 26.12.2018 року, орган, що видав, - 6348, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Олег КОЧНЄВ