У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі судді Макарчука С.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та повернення її матері,

Встановив:

01 березня 2023 року за вх.№ 1732/23 до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява, подана та підписана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Назаренко Мар`яною Володимирівною, у якій прохають:

- відібрати у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) малолітню дитину - ОСОБА_3 та повернути дитину матері - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), допустивши негайне виконання рішення суду відповідно до ст. 430 ЦПК України;

- встановити спосіб виконання рішення, відповідно до якого відібрання дитини у батька означає відібрання дитини у будь-якої особи, з якою вона перебуває на час примусового виконання цього рішення, в тому числі без відома батька.

Водночас, не включаючи відповідне клопотання до прохальної частини та не подаючи його окремим документном, у мотивувальній частині позовної заяви міститься прохання про визнання обґрунтованими доводів позову про те, що його вимоги спрямовані на захист прав малолітньої особи, та зроблено відповідне зауваження про те, що за приписом п.14 ч.2 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Перевіривши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху як такої, що не відповідає вимогами ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Суд зауважує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Порядок виконання судового рішення визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою третьою статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, оскільки позивачкою вимога при встановлення способу виконання рішення суду заявляється ще до розгляду справи, її слід розглядати як окрему позовну вимогу, а не як заяву в порядку виконання рішення, яка, відповідно, потребує обґрунтування й доведення та оплати судовим збором.

Разом з тим, всупереч вимогам п.2, 5 ч.2 ст. 175 ЦПК України, зазначена вимога висувається до невизначеного кола осіб, тобто, щодо неї не зазначено відомостей про повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) відповідачів, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, та, водночас, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує цю вимогу, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За таких умов, позивачці слід визначитися або з предметним, або із суб`єктним складом позову та подати позовну заяву в редакції, яка міститиме відомості, визначені п.2, 5 ч.2 ст. 175 ЦПК України щодо другої вимоги.

Водночас, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру: 1) відібрання дитини у батька та повернення її матері; 2) встановлення способу виконання рішення суду.

Відповідно до частини четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Позивачем не додано до матеріалів справи копії квитанції про сплату судового збору.

Разом з тим, не можна погодитися з твердженням, що вказаний позов поданий про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, оскільки викладені у ньому обставини та долучені до нього докази свідчать про заявлення позову з метою захисту порушених прав матері дитини в частині виконання рішення суду, ухваленого на користь матері.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073 грн. 60 коп.).

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За таких обставин, позивачці необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 2147 грн. 20 коп. (1073,60 х2) і надати суду документ, що підтверджує сплату.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивачу необхідно усунути недоліки зазначені у цій ухвалі у вказаний вище спосіб, тобто, шляхом сплати судового збору та подання відповідного документа на підтвердження його сплати або ж подання доказів на підтвердження визначених законом підстав для звільнення від сплати судового збору, а також шляхом подання позову в редакції, з приведеним у відповідність вимогам закону суб`єктним чи предметним складом та, відповідно, із зазначенням відомостей, визначених п.2, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 48, 124, 175-177, 185, 258-259, 260-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та повернення її матері - залишити без руху.

Встановити позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя