Провадження № 2/638/321/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Кондратюк І.В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання всіх прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати за Товариством все права іпотекодержателя, які визначені чинним законодавством України та умовами Договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим № 1826 в тому числі право задовольнити свої вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № А020196 (Ф 2329/08-08) від 21 серпня 2008 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством за кредитним договором № А020196 (Ф 2329/08-08) від 21 серпня 2008 року у розмірі 147250,15 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 19.09.2019 року у розмірі 3 632 639,55 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим № 1826 - квартиру, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 серпня 2008 року між Відкритим Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Публічне Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 укладений кредитний договір № А020196 (Ф2329/08-08), згідно якому позичальнику надано кредит в розмірі 94 600 доларів США, кредит надавався на умовах сплати 15,2 % річних з терміном погашення до 20.08.2029 року. ПАТ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кошти в сумі 94 600 доларів США на рахунок позичальника. За умовами п. 1.1. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором, відповідно до п.5.1. кредитного договору, встановлено сплату пені в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. В забезпечення зобов`язань по даному кредитному договору між відкритим акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки від 21 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим №1826, де предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з укладенням договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, укладеного між ПАТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" 29.11.2011 року, а також у зв`язку з укладенням договору про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного між ПАТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" 16.12.2011 року, до ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" перейшли права та обов`язки ПАТ "КРЕДОБАНК" по кредитному договору № А020196 (Ф2329/08-08) від 21.08.2008 року, а також по договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим №1826. Відтак право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки повністю перейшли до ТОВ "Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції». Позичальник не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, а первісний кредитор ПАТ "КРЕДОБАНК" звернувся з позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року по справі № 2-1078/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" заборгованість за кредитним договором № А020196 (Ф 2329/08-08) від 21 серпня 2008 року в загальному розмірі 147 250,15 дол. США, що в еквіваленті становить 1 174 835 гривень 32 коп. На примусове виконання даного рішення видано виконавчий лист. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2013 року по справі № 646/6740/13-ц замінено стягувана виконавчого провадження за виконавчими листами №2-2933/2011,виданими 4 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» суми заборгованості у розмірі 1 174 835,32 грн. та судових витрат у сумі 1820 грн. Виконавчий лист №2-2933/2011 від 04.06.2013 року пред`явлено до Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції та 28.01.2016 року відкрито виконавче провадження №49941084, замінено стягувана з ПАТ "КРЕДОБАНК" на ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». Оскільки Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року виконано не було, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прийнято рішення задовольнити вимоги за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки шляхом застосування позасудового врегулювання на предмет іпотеки згідно п.п. 5.3, 5.4 договору іпотеки. З метою вищевказаного та отримання відомостей про реєстрацію права власності на предмет іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно представником ТОВ «ФК "Приватні інвестиції» отримано інформаційну довідку № 171439419 від 24.06.2019 року, та виявлено, що предмет іпотеки: двокімнатна квартира, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить не іпотекодавцю ОСОБА_1 , а іншій особі ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія та номер: 4960, виданий 27.12.2013, видавник: Гуменна Л.П. , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Тобто, ОСОБА_1 відчужив (продав) предмет іпотеки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, а ОСОБА_2 набув право власності на це нерухоме майно, без згоди іпотекодержателя (ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»), що суперечить вимогам ч.3 ст.9 Закону України "Про іпотеку", ч.2 ст.586 ЦК України та умовам п.п. 4.1.4, 4.1.5 договору іпотеки. Крім того, зміна власників зазначеного нерухомого майна відбувалась всупереч наявності записів про заборону відчуження та іпотеку в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек.Таким чином, в силу приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки перейшли до ОСОБА_2 , а вимоги ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечуються іпотекою двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідачі не визнають вказаних наслідків. Відповідачі у справі не визнають права ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» на задоволення своїх вимог за кредитним договором за рахунок за рахунок предмета іпотеки - квартири, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та взагалі факту того, що вказана квартира є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим №1826, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Крутько Т.М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Василенко Т.В. просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням заперечень, що викладені у відзиві на позов, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши на їх необґрунтованість та недоведеність. Зазначила, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири, іпотекодавець не набув права власності на предмет іпотеки, вказала про сплив строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

21 серпня 2008 року між Відкритим Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Публічне Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 укладений кредитний договір № А020196 (Ф2329/08-08), згідно якому позичальнику надано кредит в розмірі 94 600 доларів США, кредит надавався на умовах сплати 15,2 % річних з терміном погашення до 20.08.2029 року. ПАТ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кошти в сумі 94 600 доларів США на рахунок позичальника.

За умовами п. 1.1. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором, відповідно до п.5.1. кредитного договору, встановлено сплату пені в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення.

В забезпечення зобов`язань по даному кредитному договору між відкритим акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки від 21 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим №1826, де предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з укладенням договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, укладеного між ПАТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" 29.11.2011 року, а також у зв`язку з укладенням договору про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного між ПАТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" 16.12.2011 року, до ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" перейшли права та обов`язки ПАТ "КРЕДОБАНК" по кредитному договору № А020196 (Ф2329/08-08) від 21.08.2008 року, а також по договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. за реєстровим №1826.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року по справі № 2-1078/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" заборгованість за кредитним договором № А020196 (Ф 2329/08-08) від 21 серпня 2008 року в загальному розмірі 147 250,15 дол. США, що в еквіваленті становить 1 174 835 гривень 32 коп.

На примусове виконання даного рішення видано виконавчий лист № 2-2933/2011. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2013 року по справі № 646/6740/13-ц замінено стягувана виконавчого провадження за виконавчими листами № 2-2933/2011,виданими 4 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» суми заборгованості у розмірі 1 174 835,32 грн. та судових витрат у сумі 1820 грн.

Виконавчий лист №2-2933/2011 від 04.06.2013 року пред`явлено до Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції та 28.01.2016 року відкрито виконавче провадження №49941084, замінено стягувана з ПАТ "КРЕДОБАНК" на ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції».

Оскільки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року виконано не було, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прийнято рішення задовольнити вимоги за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки шляхом застосування позасудового врегулювання на предмет іпотеки згідно п.п. 5.3, 5.4 договору іпотеки.

З метою вищевказаного та отримання відомостей про реєстрацію права власності на предмет іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно представником ТОВ «ФК "Приватні інвестиції» отримано інформаційну довідку № 171439419 від 24.06.2019 року, та виявлено, що предмет іпотеки: двокімнатна квартира, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить не іпотекодавцю ОСОБА_1 , а іншій особі ОСОБА_2 . Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія та номер: 4960, виданий 27.12.2013, видавник: Гуменна Л.П., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема обмеження речових прав.

За правилами частин першої та другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) зроблено висновки про те, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Також у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна. Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

У наведеній постанові наголошено на тому, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Тобто запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення.

Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) конкретизувала висновки, викладені у певних постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду України та Верховного Суду. Конкретизація висновків полягала, зокрема, у такому:

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- під час вирішення таких спорів потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

27.12.2013 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу у ОСОБА_4 . В п.6 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що продавець свідчить, що квартира на момент укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не передана в іпотеку, нікому не передана в користування, не є предметом спору в суді, предметом стягнення у виконавчому провадженні, не знаходиться під забороною, не перебуває в податковій заставі, а також прав щодо неї у третіх осіб немає.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу квартири визначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2013 року, відомості щодо квартири про заборону відчуження, іпотеку, відсутні.

Отже, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем зазначеної квартири, доказів про недобросовість дій відповідача в цій частині матеріали справи не містять.

Як зазначено в ч.1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч.2 ст.586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не набув права власності на предмет іпотеки, а отже не міг здійснювати повноваження розпорядження, як однієї із складових права власності.

В п.1.3 договору іпотеки зазначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку буде зареєстроване за іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Некрасовой Н.А. 21 серпня 2008 року.

В п.2.1.1 іпотечного договору зазначено, що іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки стане його власністю після укладення цього договору.

Згідно ч.1 статті 182. ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як закріплено в ч.4 статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9322279 від 12.06.2013 року, квартира АДРЕСА_2 , належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П., р.№2926.

12.09.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 , набуто ОСОБА_4 , який отримав свідоцтво про придбання цієї квартири на підставі акту державного виконавця про реалізацію майна, затвердженого Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського МУЮ 09.09.2013 року.

27.12.2013 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що у ОСОБА_1 виникло право власності квартиру АДРЕСА_2 .

Також, відсутні докази того, що квартира АДРЕСА_2 стала предметом іпотеки, оскільки не надано доказів того, що вона належала ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В п.3.1.4 договорі іпотеки зазначено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку із пред`явленням позову про стягнення кредитної заборгованості ПАТ «КРЕДОБАНК» змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і з моменту набрання чинності заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.09.2012 року у справі №2-1078/11 почала перебігати позовна давність для забезпечувального зобов`язання, тобто для вимог за договором іпотеки.

Отже, станом на день звернення з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання всіх прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на 08.11.2019 року, позовна давність за цією вимогою сплила, що є також підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд прийшов до висновку про залишення позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання всіх прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий