Справа № 953/6295/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2023 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді - Муратової С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Юхно Є.С.,
встановив :
До Київського районного суду м. Харкова 25.07.2023 надійшла зазначена позовна заява ОСОБА_1 про визначення частки у спільній частковій власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Позивач просить визнати за нею право власності на 8/100 часток домоволодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_6 , посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В.
На обґрунтування позову позивач зазначає, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Відповідно до заповіту від 08.06.2008, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В., який складено ОСОБА_6 , все майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, що їй належало, вона заповідає їй ОСОБА_1
01.11.2021 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 08.06.2023 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через неможливість визначення складу спадкового майна.
Позивач зазначає наступну хронологію подій на підтвердження позовних вимог.
14.04.1972 укладеного договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 (спадкодавець) та ОСОБА_2 купили 27/100 домоволодіння в АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 купила 10/100 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 17/100.
05.06.2000 винесено рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 2-1623/2 2000р., яким ОСОБА_6 було призначено частку 9/100, замість 10/100. На підставі цього 30.07.2008 ОСОБА_6 було отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
12.05.2010 Київським районним судом м. Харкова розглянута справа № 2-503/10/09 за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на самовільно збудовані приміщення, у зв`язку з чим були змінені ідеальні частки всіх співвласників. В мотивувальній частині рішення зазначено, що відповідач ОСОБА_6 та інші співвласники з позовними вимогами згодні. А в резолютивній частині рішення зазначені всі співвласники та їх частки, окрім ОСОБА_6
12.08.2010 колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області закрила апеляційне провадження за клопотанням апелянта Харківської міської ради, і також не виправила резолютивну частину рішення від 12.05.2010.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2010 виправлено технічну описку у рішенні від 12.05.2010, але знов таки, відповідача ОСОБА_6 та її частку не зазначено.
Оскільки позивач спадкоємець, який не був учасником зазначеної цивільної справи, він позбавлений можливості звернутися за виправленням помилки в рішенні по справі, в якій участі не приймав, відповідно до ст. 269 ЦПК України.
Відповідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» № 1128770 від 31.03.2023, ними було проведено розрахунок часток у зв`язку з можливістю визнання власності на прибудови за ОСОБА_6 8/100 часток домоволодіння.
Таким чином, станом на сьогоднішній день, позивач не може оформити право на спадщину після смерті ОСОБА_6 через допущену судом помилку у рішенні від 12.05.2010 по справі № 2-503/10/09, що як наслідок призвело до неможливості визначення складу спадкового майна. У позивача виникла ситуація, коли без звернення до суду захистити та реалізувати своє право на прийняття спадщини позивач не може.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2023, справа розподілена для розгляду судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 26).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Муратової С.О. від 01.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі, справу призначено у підготовче судове засідання (а.с. 29).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 45).
В судове засідання сторони, третя особа не з`явилися, повідомлені належним чином про день, час, місце розгляду справи (а.с. 58-63).
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяви, в яких просить провести судові засідання за її відсутності, позовну заяву підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 65).
Від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи без їх присутності (а.с. 50-53).
Відповідачі Харківська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини повторної неявки в судове засідання не повідомили, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали.
Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко В.П. надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 55).
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, який повідомлялися про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від яких не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за їх відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач, та що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.)
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідачів.
Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
14.04.1972 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 та ОСОБА_2 купили 27/100 домоволодіння в АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 купила 10/100 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 17/100, згідно копії договору від 14.04.1972 (а.с. 12-13).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2000 по справі № 2-1623/2 2000 р., ОСОБА_6 призначено частку 9/100, замість 10/100 (а.с. 14-18).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССК №741492, 30.07.2008 ОСОБА_6 було отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 19).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа № 2-503/10/09 за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на самовільно збудовані приміщення, визнано за ОСОБА_2 право власності на самовільно збудовані прибудови літ. «А-1», «а4», «а5», «а6» до житлового будинку літ. «А-1», сарай літ. «Ш», літню кухню «Ч» та переобладнано приміщення 1-3 з кухні в житлову кімнату в житловому будинку літ. «А-1» на території домоволодіння по АДРЕСА_3 ; змінено ідеальні частки співвласників, визнавши за: ОСОБА_2 14/100+13/100+27/100 часток замість 16/100 часток; ОСОБА_4 23/100 часток замість 9/100 часток; ОСОБА_3 21/100 частка замість 24/100 частко; ОСОБА_5 21/100 частка замість 24/100 часток (а.с. 22).

В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що відповідач ОСОБА_6 та інші співвласники з позовними вимогами згодні. А в резолютивній частині рішення зазначені всі співвласники та їх частки, окрім ОСОБА_6 .

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.08.2010 закрито апеляційне провадження за клопотанням апелянта Харківської міської ради, і також не виправила резолютивну частину рішення від 12.05.2010 (а.с. 20).

Оскільки позивач спадкоємець, який не був учасником зазначеної цивільної справи, він позбавлений можливості звернутися за виправленням помилки в рішенні по справі, в якій участі не приймав, відповідно до ст. 269 ЦПК України.

Відповідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» № 1128770 від 31.03.2023, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» проведено розрахунок часток у зв`язку з можливістю визнання власності на прибудови та визначено за ОСОБА_6 8/100 часток домоволодіння. Потім рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010, справа №2-503/10/09 визнано право власності на самовільно збудовані прибудови, але в резолютивній частині рішення частка ОСОБА_6 не зазначена (а.с. 23).

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Спільна сумісна власність це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні

Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим.

Відповідно до ст.ст.368,370,372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що за ОСОБА_6 визначено право власності на 8/100 часток домоволодіння АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилася в с. Чапаєво Кегичівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що мешкала в АДРЕСА_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все е, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено заповітом від 06.08.2008, посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В., зареєстрованим у реєстрі за № 3-2288 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 6).

01.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренка В.П. від 08.06.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_6 на відповідну частку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно постанови, нотаріус зазначив, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад та обсяг спадкового майна (у зв`язку з тим, що немає відповідних документів), що залишилися після смерті ОСОБА_6 (а.с. 88-91).

Судом достовірно встановлено, про що також зазначено і в постанові приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренка В.П. від 08.06.2023, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В. 06.08.2008 за реєстровим №3-2288, на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 , є ОСОБА_1 , про що нею 01.11.2021 приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. було подано відповідну заяву. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 були подані наступні документи: договір купівлі-продажу, що посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою (державний нотаріус Сапожнікова Р.А.) 14.04.1972 за р. №2-4703; копія рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2000 справа №2-1623/2 2000 р.; ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2010 справа №2-503/10/09 про виправлення технічної описки у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа №2-503/10/09; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19717435 від 30.07.2008, що виданий Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», за яким право власності зареєстровано за реєстраційним номером 18997661 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» номер запису 1209 в книзі 1; копія рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа №2-503/10/09; довідка №1128770, видана 31.03.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»; довідка про технічну характеристику об`єкту (з обстеженням) №1128769, видана 31.03.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»; технічний паспорт на будинок садибного типу, виготовлений 10.05.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.04.2023; технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовлений станом на 20.04.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

З поданих документів вбачається певні протиріччя та невизначеність. За договором купівлі-продажу, що посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою (державний нотаріус Сапожнікова Р. А.) 14.04.1972 за р. №2-4703, спадкодавець купила 10/100 частин вказаного вище домоволодіння, що складалося з житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «В» та літ. «Г». Відповідно відомостям технічного паспорту на будинок садибного типу, виготовленому 10.05.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.04.2023, станом на 1972 рік існував також житловий будинок «Л», який чомусь не зазначений у вказаному вище договорі купівлі-продажу хоча існував на той час (був побудований у 1961 р.). В той же час житловий будинок літ «Г» не фігурує у жодному документі, крім вказаного вище договору купівлі-продажу, а у довідці №1128770, що видана 31.03.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», зазначено, що «відомості про житловий будинок літ. «Г», зазначений у договорі купівлі-продажу від 14.04.1972 №204703, посвідченому 8-ю ХДНК, в матеріалах інвентаризаційної справи за вищезазначеною адресою відсутні.». Згідно поданих документів вбачається зміна частки спадкодавця у вказаному вище нерухомому майні, а саме: за вказаним вище договором купівлі-продажу спадкодавець володіла 10/100 частинами; за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2000 справа №2-1623/2 2000 її частина була зменшена та складала 9/100; рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа №2-503/10/09 знов відбулася зміна у розмірі часток співвласників цього домоволодіння, але частка ОСОБА_6 цим рішенням визначена не була; ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2010 справа №2-503/10/09 про виправлення технічної описки у рішенні Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа №2-503/10/09. Крім того, у довідці №1128770 від 31.03.2023 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зазначено, що ним «було проведено розрахунок часток у зв`язку з можливим визначенням права власності на прибудови та визначено за ОСОБА_6 8/100 домоволодіння замість 9/100», але, як вказано вище, частка ОСОБА_6 рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2010 справа №2-503/10/09 визначена не була. Інших документів про право власності, що дають можливість визначити склад спадкового майна, у спадкоємиці немає. У своїй заяві від 08.06.2023, яку ОСОБА_1 подала нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на відповідну частку домоволодіння, вона, також, сповістила, що в неї немає інших документів, що підтверджують обсяг права власності ОСОБА_6 та надати їх вона не може. Таким чином, документів, що посвідчують частку у праві власності ОСОБА_1 у вказаному вище нерухомому майні, які пройшли необхідну державну реєстрацію, спадкоємцем нотаріусу не подавалося.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування"зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що право власності на 8/100 часток домоволодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_6 , посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В., підлягає визнанню за позивачем, як спадкоємцем за заповітом.

Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Харківської міської ради (, адреса: 61003, м. Харків, пл. Конституції, буд. 7), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко Віталій Павлович (адреса: 61072, м. Харків, проспект Науки, буд. 39 «А-7») про визначення частки у спільній частковій власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визначити за ОСОБА_1 право власності на 8/100 часток домоволодіння АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_6 , посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Харківська міська рада (, адреса: 61003, м. Харків, пл. Конституції, буд. 7).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко Віталій Павлович (адреса: 61072, м. Харків, проспект Науки, буд. 39 «А-7»).

Суддя Муратова С.О.