Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 Справа №607/17610/22

провадження №2/607/403/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Карпа Марія Михайлівна до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача Великоберезовицької селищної ради, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членами якого станом на 15.04.1991 були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_3 , після смерті якої її чоловік ОСОБА_4 прийняв спадщину, як такий, що постійно проживав із померлою на час смерті та втупив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі і на 2/7 частини житловий будинок АДРЕСА_1 , зокрема на 1/7, яка належала йому особисто та 1/7, яку він успадкував після смерті матері. Діти померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали до нотаріальної контори заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Водночас вона, як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначений законом термін. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_6 після смерті вона прийняла спадщину, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6 вона звернулася в нотаріальну контору, однак постановами нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом з підстав відсутності державної реєстрації права власності на спірне майно за померлими спадкодавцями. На підставі викладеного позивач просить суд: визнати за нею право власності на 3/7 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , зокрема, 2/7 частини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/7 частини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2022 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 28.12.2022 постановленою в судовому засідання без видалення в нарадчу кімнату залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, однак адвокат Карпа М.М., яка здійснює представництво інтересів позивача, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних не заперечує.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 25.01.1968 Тернопільським р/в ЗАГС Тернопільської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області та його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 23.04.1977 Настасівською сільською Радою депутатів трудящих Тернопільського району, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 23.04.1977 зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим повторно 13.12.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 25.10.1980 Тернопільським р/в ЗАГС Тернопільської області та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 21.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції.

Згідно Довідки №701 виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради від 22.11.2022, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 рахувалося, як двір колгоспний, членами двору були: голова двору ОСОБА_3 1916 року народження; син ОСОБА_4 1951 року народження; невістка ОСОБА_1 1957 року народження; внук ОСОБА_5 1977 року народження; внук ОСОБА_6 1980 року народження; внучка ОСОБА_11 1986 року народження; внук ОСОБА_7 1987 року народження. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та споруд становить 0,05 га, не приватизована.

Згідно Інформаційної довідки №1330 про технічний стан нерухомого майна від 25.10.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_7 .

Відповідно до Інформаційної довідки №1329 від 25.10.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в бюро не проведена. За матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в бюро не проведена.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим Настасівською сільською радою Тернопільського р/в ЗАГСу 16.09.1994.

Як вбачається з довідки №576 виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради від 26.09.2022, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою були зареєстровані і проживали: син ОСОБА_4 1951 року народження; невістка ОСОБА_1 1957 року народження; внук ОСОБА_5 1977 року народження; внук ОСОБА_6 1980 року народження; внучка ОСОБА_11 1986 року народження; внук ОСОБА_7 1987 року народження.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що слідує із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 05.08.2015 Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України.

Згідно довідки №577 виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради від 26.09.2022, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав і на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою були зареєстровані і проживали: дружина ОСОБА_1 1957 року народження; син ОСОБА_5 1977 року народження; син ОСОБА_6 1980 року народження; син ОСОБА_7 1987 року народження. В даний час зареєстровані і проживають: дружина ОСОБА_1 1957 року народження; син ОСОБА_5 1977 року народження; син ОСОБА_7 1987 року народження. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами орієнтовною площею 0,25 га, приватизована.

Як слідує із копії спадкової справи №52/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 наданої на запит суду, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви 02.02.2016 та 03.02.2016, згідно яких усвідомлюючи значення своїх дій та їх можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для них істотне значення, без застосування до них фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовились від прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 279 від 06.03.2018, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,1739 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.03.2018 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 99 на земельну ділянку, площею 2,1739 га, яка знаходиться на території Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з кадастровим номером :01:002:0414, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_4 .

В подальшому 18.11.2022 ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 106-2, у якій просила видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2560 га, яка розташована на території с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-865 на земельну ділянку, площею 0,256 га, яка знаходиться на території с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0894, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. №1944/02-31 від 18.11.2022, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданим 28.09.2021 Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки №577 виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради від 26.09.2022, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав і на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою були зареєстровані і проживали, зареєстровані і проживають в даний час: мати ОСОБА_1 1957 року народження; брат ОСОБА_5 1977 року народження; брат ОСОБА_7 1987 року народження. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами орієнтовною площею 0,05 га, не приватизована.

Згідно копії спадкової справи 451/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 993, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. №1945/02-31 від 18.11.2022, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений 21.10.2021 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1980 році та має загальну площу 106,0 кв.м, житлова площа - 68,1 кв.м.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_7 в рівних частках по 1/7 частці.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина в тому числі і на належні останньому 2/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частини житлового будинку належала йому як члену колгоспного двору та 1/7 частини житлового будинку успадкована після смерті матері ОСОБА_3 .

Також, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну йому 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , а також діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Разом з тим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відмовились від спадкування після смерті батька ОСОБА_4 подавши відповідні заяви нотарусу, а ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_4 спадщини не приймала, оскільки до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не зверталася та зі спадкодавцем на момент його смерті не проживала.

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем першої черги є його мати ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено що ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , як така, що постійно проживала з померлими на день смерті, що підтверджується довідками виданими Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради 26.09.2022.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 року у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121 обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року, тобто дня набрання чинності Інструкції.

Виходячи із наведеного, чинне на момент спорудження об`єкта нерухомості та виникнення у спадкодавця права власності на спірне будинковолодіння законодавство не пов`язувало виникнення останнього із державною реєстрацією. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після смерті останніх, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема 3/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів виданих на ім`я спадкодавців та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлих членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 2/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на 1/7 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 200, 247, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Карпа Марія Михайлівна до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійнх вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/7 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 30.01.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, , адреса місця знаходження: вул. С. Бандери, 11, смт. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, 47724.

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець