ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1760/21

Головуючий у першій інстанції Циганко М. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/371/23

Суд у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 адвокат Карпенко Віктор Константинович,

на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2022 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 02.08.2022, м. Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 р. представник ОСОБА_1 адвокат Коваленко Д.А. звернувся з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог (арк. 57-59), просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 76,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що цей будинок зареєстрований одноосібно за ОСОБА_2 , але сторонами його набуто під час шлюбу, у зв`язку з чим він є їхньою спільною сумісною власністю, а тому 1/2 його частина належить ОСОБА_1 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 76,4 кв. м., визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 його частину; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.

Ухвалою місцевого суду від 02.12.2022 заяву відповідача про перегляд вищевказаного рішення в порядку ст. 284-288 ЦПК України залишено без задоволення (арк. 119-120).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Карпенко В.К. просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи скарги зводяться до такого:

- відповідач не повідомлена судом І інстанції про дату, час і місце розгляду справи;

- позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки шлюб між сторонами розірвано 05.07.2016 і саме з цього часу почав свій відлік строк позовної давності, який сплив 05.07.2019, а позивач не подав клопотання про його поновлення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Карпенко В.К. (у режимі відеоконференції) підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

22.09.2007 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.07.2016 у справі № 742/1773/16-ц, яке набрало законної сили, що підтверджується копією цього рішення (арк. 71) і жодним з учасників справи не заперечується.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 27.05.2008, який посвідчено в цей же день приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. за реєстровим № 5547, ОСОБА_2 придбала 1/2 частину житлового будинку з належною до неї частиною надвірних будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 , та розміщені на земельній ділянці територіальної громади м. Прилуки. У цьому договорі не вказано, що нерухомі об`єкти, які є предметом договору, ОСОБА_2 придбано за кошти, що є її особистою власністю (арк. 47).

Набуття ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку вказаного будинку з надвірними будівлями на підставі зазначеного договору підтверджувалося також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради відповідного змісту № 19144566 від 10.06.2008 (арк. 46).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 738993 від 19.11.2009, який видано на підставі рішення 67 (позачергової) сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 30.09.2009 № 4, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , площею 377 кв. м у межах згідно з планом, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, кадастровий номер :02:002:0182, (його копія на арк. 54).

Відповідно до копії витягу з рішення Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 06.03.2012 № 120, згідно з довідкою Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 11/25 частинам житлового будинку під літ. А-1 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що знаходяться в користуванні ОСОБА_2 і складаються з приміщень в будинку: АДРЕСА_2 - кімнати площею 34,5 кв. м., прибудови а1-1, погреба Пг під В-1, оглядової ями Я, хвіртки № 1, надано поштову адресу АДРЕСА_1 (арк. 50).

Витягом з рішення цього ж Комітету від 24.04.2012 № 185 вирішено оформити право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 76,4 кв. м, житловою площею 34,5 кв. м, в зв`язку з виділенням будинку в натурі та наданням будинку окремої поштової адреси (копія витягу арк. 51).

На підставі вказаного в попередньому абзаці рішення 21.05.2012 Прилуцькою міською радою видано ОСОБА_2 відповідне свідоцтво про право власності (його копія на арк. 52). Право приватної власності ОСОБА_2 на 1/1 частку вказаного майна на підставі цього свідоцтва підтверджується і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради відповідного змісту № 34511035 від 15.06.2012 (арк. 53).

Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 цього Кодексу, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З наявних у справі доказів не випливає, що сторони укладали шлюбний договір та що домовленістю між ними передбачено інше, ніж у наведених в попередньому абзаці нормах права.

ОСОБА_2 не посилається на те, що спірний об`єкт нерухомості придбано за її особисті кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні справи підлягає застосуванню позовна давність, судом відкидаються. Так, початком перебігу строку позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. У справі відсутні докази, які підтверджували б заперечення ОСОБА_2 права ОСОБА_1 на зареєстроване за нею спірне майно, та що остання вчиняла чи вчиняє дії, спрямовані на порушення прав позивача, про які йдеться, а отже і про початок перебігу строку позовної давності з моменту ухвалення судом рішення про їх розлучення. Отож саме по собі неподання ОСОБА_1 позову про поділ спірного майна до спливу трьох років з дня розірвання з ОСОБА_2 шлюбу не є підставою для твердження про пропуск ним строку позовної давності. Так, за положеннями ч. 1 ст. 78 цього ж Кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Отже посилання сторони відповідача на те, що перебіг позовної давності у справі розпочався з дати розірвання сторонами шлюбу, є хибним, так як подія розірвання ними шлюбу принципово не може бути розцінена судом як порушення майнових прав позивача і (або) як підстава позбавлення останнього права на частку у спільному подружньому майні (зокрема й у спірному).

Разом з тим у справі відсутні докази про повідомлення відповідача з дотриманням приписів ч. ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України про дату, час і місце проведення судового засідання, в якому ухвалене оскаржуване рішення. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 цього Кодексу, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду І інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом справи за відсутності будь-якого учасника, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Виходячи з цього припису і того, що повідомлення учасників цієї справи про дату, час і місце засідання суду є обов`язковим, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення вимог ОСОБА_1 .

Оскільки розгляд справи не закінчився відмовою у задоволенні позову, то апеляційний суд не має підстав для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. 374, 376 ч. 3 п. 3, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Карпенка Віктора Константиновича задовольнити частково, заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2022 року скасувати, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: Судді: