Справа № 308/8943/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Калинич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому зазначає, що 04.11.1995 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі у них народилося троє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, протягом тривалого часу їхнє спільне сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач з дітьми проживає окремо у зв`язку з постійними конфліктами між ним та відповідачкою. Відповідачка не працює, постійно робить моральний тиск на нього, в присутності їхніх дітей. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як нього, так і у відповідачки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, між ними втрачено почуття любові та поваги.

Також позивач зазначає, що після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітніх дітей слід визначити разом з ним, оскільки діти потребують уваги, піклування, догляду та належного виховання, а відповідач виховує їх неналежно. Станом на сьогодні всі його діти проживають з ним. Матір не піклується про них, перебуває за кордоном. Факт того, що тільки він займається вихованням дітей підтверджується, зокрема характеристикою на ОСОБА_3 , учня 3-А класу Ужгородської ЗОШ № 8, яка підтверджує, що батько систематично супроводжує дитину до школи та забирає її, цікавиться начальними досягненнями сина, підтримує зв`язок з класним керівником та вихователем сина.

А тому на підставі вищенаведеного просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити на вихованні та проживанні разом з ним.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позові. Додав, що з вересня 2021 року з відповідачкою проживають окремо, а діти за їх згодою постійно проживають з ним. Відповідачка з березня 2022 року знаходиться за кордоном. Відповідачка не бере участі у їх вихованні та не проявляє ініціативи на зустріч з дітьми. Перебуває у інших стосунках.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та її представник - адвокат Костяков Д.В. в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно пояснень представника позивача у підготовчому засіданні відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком.

Предствник третьої особи в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву згідно якої просить розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування, врахувавши при прийнятті рішення висновок органу опіки і піклування від 19.09.2022 року № 613/23/01-12

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 04.11.1995 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане повторно 07.07.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Сторони мають двох неповнолітні дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 07.07.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ніредьгаза 08.01.2013 року.

Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві та судовому засіданні, і не спростовано відповідачем, внаслідок різних поглядів на сімейне життя, що призводило до постійних сварок між ними, сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть.

Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення в судовому засіданні.

Згідно пояснень представника відповідача у підготовчому засіданні відповідач позов у частині розірвання шлюбу визнає.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

У відповідності до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, як органом опіки і піклування надано висновок щодо визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким розглянувши наявні матеріали та діючи, насамперед в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом опіки та піклування встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою його місця проживання. Стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування, посилаючись на положення ч.3 ст. 160 СК України, зазначив, що якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

А тому враховуючи вік дитини, а також фактичне проживання дитини разом з батьком, проживання матері тривалий час окремо, суд приходить до висновку, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини, а тому малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У той же час, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Керуючись ст. ст. 24, 112, 160, 161 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 04.11.1995 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 739, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з батьком - ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук