Справа №461/6064/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, в складі головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Забродоцької Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Церковної кредитної спілки «Анісія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що між Церковною кредитною спілкою "Анісія"та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про споживчий кредит, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 10000 гривень з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 43 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.1.4 договору строк надання кредиту становить 12 місяців, тобто до 10 серпня 2022 року. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 взяв на себе солідарний обов`язок по виконанню умов договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконує та не сплачує наданий їй кредит, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором.

Рух справи в суді.

Ухвалою суду Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція сторін по справі.

Відповідачі копію позову та ухвалу про відкриття провадження отримали 26.11.2022 року, однак правом на подання відзиву не скористались.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом було встановлено, що між Церковною кредитною спілкою "Анісія" та членом кредитної спілки ОСОБА_1 згідно поданої заяви про надання споживчого кредиту було укладено кредитний договір № 163/В5 від 10 серпня 2021р., відповідно до якого остання отримала кредит на суму 10000 гривень з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 39 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Цільове призначення кредиту: споживчий кредит на інші потреби для покупки меблів.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується копіями заяви на видачу готівки та ордерами до заяви на видачу готівки № 517 від 10.08.2021р.

Згідно п.1.4 договору, строк надання кредиту становить 12 місяців з 10 серпня 2021р. до 10 серпня 2022р.

Відповідно до п. 4.1. договору, відповідач зобов`язаний щомісяця до 10 числа здійснювати платежі щодо погашення кредиту та процентів за користування відповідно до графіка платежів. Однак відповідач не здійснювала платежів в повному обсязі, а тому порушила умови договору в частині невиконання обов`язку по сплаті кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 по договору згідно п.п.9.1.1. ОСОБА_2 взяв на себе солідарний обов`язок по виконанню умов договору.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 07 листопада 2022 року, сума боргу за договором складається з тіла кредиту - 10000,00 гри., залишку несплаченого кредиту 7700 грн. та процентів за користування кредитом - 4461 грн., 40 коп.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» містить визначення загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, такий уклали позивач Церковна кредитна спілка «Анісія» та відповідач 1 ОСОБА_1 , яка є членом цієї кредитної спілки.

Єдиною правовою підставою, якою позивач обґрунтовує заявлення позовних вимог до відповідача- ОСОБА_2 є саме цей кредитний договір.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , позивач зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредитні кошти, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язувалася їх повертати на умовах, визначених договором.

Тобто сторони уклали односторонній договір, відповідно до якого позивач зобов`язався надати кредит відповідачу ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_1 - повернути кредит.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не є стороною цього кредитного договору, відтак вказаний кредитний договір не може створювати жодних прав та обов`язків для особи, яка не є його стороною.

У тексті позовної заяви позивач зазначає, що відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадку, встановленому законом або договором. Саме такий випадок, на думку позивача, і передбачений в п.п. 9.1. Договору.

Однак, на переконання суду, таке трактування положень договору суперечить вимогам ЦК України, оскільки жоден пункт договору, укладеного між двома особами, не може створювати обов`язків для інших осіб, які такий договір не укладали. Домовленість щодо прав і обов`язків у договорі може стосуватися виключно сторін такого договору.

Солідарна відповідальність перед кредитором за кредитним договором у третьої особи може виникати на підставі договору поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником і несе солідарний обов`язок перед кредитором (ст. 553 - 554 ЦПК України).

Саме договір поруки має бути тим договором в розумінні ст. 541 ЦК України, на підставі якого виникає солідарний обов`язок у поручителя щодо сплати кредиту. Саме при укладенні договору поруки поручитель набуває статусу солідарного боржника за кредитом.

Відповідач ОСОБА_2 не є стороною жодного договору, укладеного з позивачем, на підставі якого позивач міг набути право стягнення коштів з останнього.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець не має права зазначати у договорі про споживчий кредит як поручителя або майнового поручителя особу, з якою не укладено відповідний письмовий договір.

Отже, закон України «Про споживче кредитування» містить пряму заборону кредитодавцям зазначати у договорі про споживчий кредит як поручителя або майнового поручителя особу, з якою не укладено відповідний письмовий договір.

Крім того, відповідно до п. 4.1 кредитного договору, графік платежів є невід`ємною частиною цього договору та визначає його істотні умови, зокрема, деталізовані зобов`язання Позичальника щодо погашення кредиту та процентів за користування ним.

Як вбачається з наданого позивачем графіку платежів від 10.08.2021, такий підписаний сторонами договору - предстаником кредитодавця та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 не підписував цієї частини договору та не ознайомлювався з нею на час його укладення.

Позивач вимагає повернення кредиту, який в повній сумі отримала відповідач ОСОБА_1 , про що позивач подав документальні підтвердження.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не отримував за кредитним договором жодних коштів та не є ні позичальником, ні поручителем.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не має статусу боржника у спірних правовідносинах ні на підставі договору, ні на підставі закону, то він не може нести жодної відповідальності перед кредитором у цих зобов`язаннях.

Разом з цим, відповідач ОСОБА_1 не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позовні вимоги до неї. слід задовольнити.

Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 не є стороною вказаного кредитного договору, не укладав договорів поруки, не є поручителем за кредитним договором та не був ознайомлений в повному обсязі з умовами кредитування, зокрема з невід`ємною частиною кредитного договору - графіком платежів за договором, суд вважає за необхідне позов задоволити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 12161,40 грн. із відповідача ОСОБА_1 .

Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2481 гривень.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Церковної кредитної спілки «Анісія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Церковної кредитної спілки "Анісія" 12161 гривень 40 копійок заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Церковної кредитної спілки "Анісія" 2481 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач (стягувач): Церковна кредитної спілки «Анісія» (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок, 9, , НОМЕР_1 в АТ АКБ «Львів», МФО 325268).

Відповідачі (боржники):

ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко