Справа № 591/75/23
Провадження № 2/591/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/75/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 24 серпня 2021 року між ним та ТОВ «Бізнес Позика» укладено договір № 169289-КС-002 про надання кредиту, згідно якого товариство надало йому грошові кошти в розмірі 11000 грн.

Вважає, що при укладанні вищевказаного кредитного договору були порушені його права як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про споживче кредитування» у зв`язку з чим ним у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте такі вимоги були залишені без задоволення.

Вказує, що фактично працівники ТОВ «Бізнес Позика» при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ніде про це він не ставив свій підпис. Працівники фінансової установи також не надали йому для ознайомлення Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Вважає, що відповідач, скориставшись його необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема, він не надав йому повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вказує, що йому, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих кредитором фінансових послуг, а отже відсутнє і будь яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору, так як Правила надання грошових коштів у вигляді позики до договору йому не надавалися.

Також вважає несправедливими положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну витрат, зокрема, щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У зв`язку із зазначеним, вважає незаконним встановлення у кредитному договорі комісії за користування системою, яка є послугою, що супроводжує кредит, як компенсація супутніх послуг банку, за його рахунок, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь.

Крім того, вважає пункт 8 кредитного договору незаконним та суперечить абзацу 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». На його думку, позбавлення його права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, так як у п. 8 кредитного договору встановлено фактично її безвідкличність, є порушенням закону, а отже, є підставою для визнання такого пункту недійсним.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати недійсним договір № 169289-КС-0025 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24 серпня 2021 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 08 лютого 2023 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Бізнес Позика» у задоволенні позову просить відмовити з підстав того, що позивач визнає факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року та отримання кредиту. Позивачем не вказано жодної підстави для визнання вище вказаного кредитного договору недійсним. Дослідивши умови кредитного договору №169289-КС-002, можна дійти висновку про те, що оспорюваний договір не містить несправедливих умов, визначених частиною 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, звертає увагу суду, що позивач не вказує в позові в чому конкретно проявляються несправедливі умови договору (порушення принципу добросовісності, істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдання шкоди споживачу). Зазначає, що позивачу до укладення договору було надано паспорт споживчого кредиту, ознайомлено з договором та Правилами надання кредитів, а також надано інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також, ТОВ «Бізпозика» до укладення кредитного договору № 169289-КС-002 надало позивачу в електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги до інформації визначеної ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, на сайті ТОВ «Бізпозика» клієнтам доступні всі типові Правила кредитування, кредитні договори, додаткові угоди, інформація про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту, споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та Попередження про можливі наслідки згідно із законодавством України для споживачів у разі користування фінансовою послугою ТОВ «Бізпозика». Позивачу було надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Після укладення кредитного договору він разом з додатком №1 та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика» був відправлений позивачу на його електронну пошту.

Зауважує, що посилання позивачем на постанову Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17 є некоректним, оскільки спірний кредитний договір в згаданій справі було укладено до прийняття Закону України «Про споживче кредитування». Дана справа вирішувалась згідно Закону України «Про захист прав споживачів» в попередній редакції, яка була вже не актуальна при укладенні кредитного договору № 169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року. Також в згаданій справі йде мова про комісію банку за обслуговування кредиту. Закон чітко передбачає право кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту.

Крім того, відповідача не нараховувалась неустойка кредитором за кредитним договором №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року, що підтверджується випискою по договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року. З даного документу вбачається, що в графі «Штраф» відсутні будь-які нарахування. До того ж, за наявності підстав для нарахування штрафу, його сукупна сума не може перевищувати половину суми одержаної позичальником за договором.

Зазначає, що пункт 8 кредитного договору № 169289-КС-002 не суперечить абзацам 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». У відповідача підстави для обробки персональних даних позивача існують незалежно від наявності згоди на обробку, що повністю відповідає чинному законодавству. Крім того, п.п. 3, 5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. З наведеного вбачається, що протиправним та необґрунтованим є твердження позивача про невідповідність пункту 8 кредитного договору абзацам 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки у відповідача підстави для їх обробки та зберігання існують незалежно від наявності згоди на обробку.

Помилка позичальника щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину не має правового значення і не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Позивача було належним чином ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Позивач отримав кредит та здійснював платежі згідно графіка платежів, що свідчить про схвалення ним умов договору. Позивач сплачуючи кредит вчинив конклюдентні дії, які свідчать про схвалення ним укладеного кредитного договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року. Конклюдентні дії позивача свідчать про те, що ним був прийнятий договір, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких позивач реалізував, тому відсутні підстави для визнання недійсним договору.

Зазначає, що ТОВ «Бізпозика» є фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України та має для цього всі необхідні дозволи та ліцензії.

08 лютого 2023 року розгляд справи відкладено на 22 березня 2023 року у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в Сумській області.

В зазначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, при подачі позову надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «Бізнес Позика» просив розглянути справу без участі його представника.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 169289-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 11000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (а.с. 7-8, 59-61).

Відповідно до пункту 1 кредитного договору процентна ставка в день є фіксованою і складає 0,86852193 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом; комісія за надання кредиту складає 1650 грн; загальний розмір наданого кредиту 11000 грн; термін дії договору до 08 лютого 2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 24 240 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 3631 грн 71 коп.

24 серпня 2021 року ОСОБА_1 перераховано кошти у розмірі 11000 грн згідно кредитного договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року, що підтверджується квитанцією Тас Рау №436767415 від 24 серпня 2021 року (а.с. 69).

07 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року та 05 жовтня 2021 року було сплачено 2100 грн, 2100 грн та 2100 грн за оплату кредиту відповідно договору, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon вих.№238/01 від 17 січня 2023 року, вих.№239/01 від 17 січня 2023 року, вих.№240/01 від 17 січня 2023 року (а.с. 71, 72, 73).

Розмір заборгованості позивача підтверджується випискою по договору №169289-КС-002 (а.с. 62).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1048, 1054, 1055 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 626, 627, 628, 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

У відповідності до ст.ст. 509, 526, 527 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ "Про електронну комерцію").

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до статті 9 Закону сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є оператори (провайдери) телекомунікацій, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Надання доступу до мережі Інтернет та інших інформаційно-телекомунікаційних систем оформлюється окремим правочином або електронним правочином між стороною такого правочину та постачальником послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

На такі особливості укладення договорів про надання фінансових послуг, зокрема в електронному вигляді, звернула увагу піднаглядних фінансових установ в інформаційному повідомленні від 01 серпня 2017 року і Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

За змістом ст. 11 та ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо неї, оскільки при підписанні даного договору позивачка ознайомилась та погодилась з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність у останньому несправедливих умов, а всі твердження позивачки з даного приводу судом розцінюються як її спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розуміла та погодила, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" отримала.

Судом встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки, періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору.

Позивач, підписуючи договір, погодився з усіма його умовами та підтвердив факт ознайомлення з умовами договору, а також надав свою добровільну згоду на обробку його персональних даних.

Крім того, ОСОБА_1 не надано до суду доказів, які б підтверджували відсутність на його картковому рахунку грошових коштів в розмірі 11000 грн, які були перераховані 24 серпня 2021 року на картку, тобто не надано виписку банку про рух коштів на картковому рахунку позивача за період 24 серпня 2021 року.

Разом з цим, відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи позовної заяви про те, що несправедливими є положення договору щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, оскільки у пункті 1 договору про надання кредиту від 24 серпня 2021 року встановлена комісія за надання кредиту в сумі 1650 грн, а не плата за обслуговування кредитної заборгованості, на що помилково посилається позивач.

Водночас, частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Щодо посилань позивача на порушення норм статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», то суд керується наступним.

Згідно із статтею 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (стаття 11 Закону України «Про інформацію»).

Згідно із пунктом 8 кредитного договору збір, обробка, накопичення, зберігання, оновлення та використання персональних даних позичальника здійснюється на підставі його інформованої згоди наданої у заяві про видачу кредиту з метою забезпечення реалізації договірних, правових, податкових відносин, відносин у сфері бухгалтерського обліку та статистики.

У відповідності до зазначеної мети позичальник підтверджує, що: зазначена згода дійсна з моменту її надання на строк до припинення правовідносин за цим договором, а за необхідності на передбачений законодавством строк зберігання кредитодавцем відповідних документів та/або інформації; відповідно до законодавства України позичальника повідомлено про його права як суб`єкта персональних даних, мету та джерела збирання персональних даних, володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, а також про включення його персональних даних до бази персональних даних кредитодавця; передача персональних даних позичальника третім особам за його інформованою згодою здійснюється на підставі та в рамках відповідного договору із такими третіми особами.

Згідно із пунктами 8 кредитного договору кредитодавець має право самостійно або із залученням третіх осіб здійснювати необхідні заходи з метою отримання належного виконання за договором.

У вищезазначеному пункті договору ОСОБА_1 надав безумовну згоду на збір, обробку, зберігання, оновлення використання персональних даних ТОВ «Бізнес Позика» у формі з метою і в порядку, визначеними законодавством України про захист персональних даних, а також позичальник надав свою згоду на передачу його персональних даних третім особам виключно на підставі договору.

Крім того, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У силу статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист персональних даних».

Таким чином, зваживши у сукупності доводи сторін і наведені вище докази, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не доведеним належними та допустимими доказами, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, .

Повне судове рішення складено 22 березня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова