ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2176/23 Справа № 185/7091/21 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

секретар судового засідання - Драгомерецька А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, третя особа Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов Сергій Вадимович про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, третя особа Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С.В. про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що що 01 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК» правонаступником якого є АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 169ДЖ/30/08И за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 000 доларів США на придбання квартири. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором позичальником передано в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що був укладений іпотечний договір № 169ДЖ/30/08И від 01 липня 2008 року. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, банк реалізував своє право на звернення стягнення шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки і державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2019 року за індексним номером 45293664 було зареєстровано право власності позивача на предмет іпотеки. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було оскаржено ОСОБА_1 . Комісія з розгляду скарги у сфері державної реєстрації дійшла висновку, що прийняте державним реєстратором Ковальовим С.В. рішення прийнято з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно. На підставі висновку Комісії, наказом Міністерства юстиції України від 13 травня 2019 року № 1456/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2019 року № 45293664, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В.. Вказаний наказ № 1456/5 від 13 травня 2019 року позивач вважає протиправним, винесеним з порушенням норм діючого законодавства. На думку позивача Висновки комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації зроблені без додержання та з порушенням Закону, Порядку № 1127 та укладеного іпотечного договору. Так державний реєстратор у ході проведення державної реєстрації приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Відповідно до іпотечного договору сторонами погоджено, що повідомлення та документи вважаються отриманими іпотекодавцем через відділення поштового зв`язку - на сьомий день з дня реєстрації іпотекодержателем рекомендованого чи оголошеною цінністю листа або телеграми у відділенні поштового зв`язку/телеграфі. ПАТ «ПУМБ» надало в тому числі вимогу ПАТ «ПУМБ» 03 березня 2016 року № 44100/80 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 03 березня 2016 року. Вважає, що Державний реєстратор мав всі передбачені законодавством підстави для проведення державної реєстрації права власності. Крім того, твердження відповідача про відсутність оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не відповідає дійсності. На підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем вимоги заявником до заяви АТ «ПУМБ» надало рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з відповідною відміткою про отримання. Відповідальність за правильність заповнення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення несе сам одержувач та працівник поштового зв`язку. Твердження про те, що рекомендоване повідомлення не дає змоги встановити відправку та отримання у зв`язку з тим, що в ньому не зазначено прізвище одержувача, є формальним підходом в розгляді скарги, що свідчить про необґрунтованість висновку та наказу в цілому. Щодо наявності арештів в Державному реєстрі прав на момент реєстрації права власності зазначив, що згідно Інформаційної довідки від 01 лютого 2019 року за № 154690896, державна реєстрація іпотеки та заборони у зв`язку із укладенням договору іпотеки була здійснена 01 липня 2008 року. Всі інші обтяження були зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Таким чином, наявність у Державному реєстрі прав на момент реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ» арешту на все нерухоме майно від 25 вересня 2008 року № 23885564 на підставі постанови прокуратури м. Павлограда Дніпропетровської області від 22 серпня 2008 року та арешту від 15 грудня 2017 року № 23987285, на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року не є та не було перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 13 травня 2019 року в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2019 року № 4529366, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В.; поновити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк»; стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з недоведеності Банком заявленого позову.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що державний реєстратор мав всі передбачені законодавством підстави для проведення державної реєстрації права власності. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність оцінки, оскільки висновок міститься в матеріалах справи. Крім того, апелянт вказує, що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

06 лютого 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 01 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 169ДЖ/30/08И про надання позичальнику кредиту у розмірі 45 000 доларів США на придбання квартири.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, позичальником передано в іпотеку Банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що був укладений іпотечний договір № 169ДЖ/30/08И від 01 липня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М..

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, банк реалізував своє право на звернення стягнення шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки.

Так, 30 січня 2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 45293664 зареєстровано право власності АТ «ПУМБ» на кв. АДРЕСА_1 .

15 березня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного реєстратора КР «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова С.В. до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту Державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

07 травня 2019 року висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було рекомендовано: скаргу ОСОБА_1 від 07 березня 2019 року задовольнити в повному обсязі; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2019 року № 45293664 прийняте державним реєстратором КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим Сергієм Вадимовичем.

13 травня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 1456/5 скаргу ОСОБА_1 від 07 березня 2019 року задоволено у повному обсязі. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2019 № 45293664 прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В.. Виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

У позовній заяві Банк посилається на те, що висновок комісії від 07 травня 2019 року є необґрунтованим, що в свою чергу призвело до видання протиправного наказу № 1456/5 від 13 травня 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було встановлено, що прийняте державним реєстратором Ковальовим С.В. рішення, прийняте з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме : - до заяви не додано опису вкладень рекомендованих повідомлень в порушення п. 1, 2 частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та підпунктів 1, 2 пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127; - порушено вимоги ст. 37 Закону України «Про іпотеку», так як додане до заяви рекомендоване повідомлення не відповідало вимогам пункту 106 Правил надання послуг поштового зв`язку № 270, оскільки на ньому не було зазначено прізвище особи, яка його отримала, що не давало змоги встановити направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю, боржнику, та її отримання ним; - до заяви не додано оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності; - у Державному реєстрі прав на момент реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ» були зареєстровані арешти на все нерухоме майно від 25 вересня 2008 року № 23885564 на підставі постанови прокуратури м. Павлограда Дніпропетровської області від 22 серпня 2008 року та арешти від 15 грудня 2017 року № 23987285, на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 2-з/185/59/17.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 35 вказаного Закону, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Відповідно до частин першої та третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Правові засади та процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюється нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єктами державної реєстрації прав є зокрема, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Частиною третьою статті 10 Закону, встановлено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено порядок державної реєстрації прав, зокрема, прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

При цьому, як визначено частиною четвертою статті 18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. (ст. 22 Закону)

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Так, згідно вимог статті 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 57 Порядку № 1127 визначено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилається на норми статей 10,18 Закону, Порядку № 1127, та п. 6.14 іпотечного договору обґрунтовує, те що рекомендоване повідомлення, рекомендоване повідомлення про вручення є належним способом повідомлення, надіслання та отримання відповіді. Зазначає, що п. 6.14. іпотечного договору, встановлює, що «повідомлення та документи, які надаються Іпотекодержателем Іпотекодавцю згідно умов іпотечного договору, будуть вважатися наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим повідомленням чи з оголошеною цінністю листом або телеграмою за місцем проживання іпотекодавця, вказаним у розділу 7 Іпотечного договору…».

Однак, зі змісту іпотечного договору від 01 липня 2008 № 169ДЖ/30/08И вбачається, що останнім пунктом розділу 6 «Звільнення сторін від відповідальності за договором» є пункт 6.1., пункт 6.14. відсутній у вказаному договорі.

Крім того, АТ «ПУМБ» до заяви, відповідно до підпункту 2 пункту 61 Порядку № 1127 не додано опису вкладень рекомендованих повідомлень.

Належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Рекомендовані повідомлення не можуть вважатися належними документами, що підтверджують факт надсилання АТ «ПУМБ», саме вимоги від 03 березня 2016 року № 44100/80, яка стала однією з підстав виникнення права власності, що свідчить про відсутність документів, необхідних для оскаржуваної реєстрації прав відповідно до підпункту 2 пункту 61 Порядку № 1127.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було додано до заяви доказів на підтвердження факту направлення й отримання ОСОБА_1 вимоги від 03 березня 2016 № 44100/80, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі й шляхом набуття права власності.

Крім того, позивач посилаючись на необґрунтованість Висновку комісії в частині не надання оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всупереч статті 37 Закону України «Про іпотеку» та пунктам 4.9.1. та 4.9.2 вказаного іпотечного договору, у письмовій вимозі ПАТ «ПУМБ» від 03 березня 2016 року № 44100/80, яка стала однією з підстав виникнення права власності, не було зазначено ціну, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя.

Неповідомлення боржника про ціну, за якою майно набувається у власність, позбавляє його можливості оспорити її у разі незгоди, позбавляє боржника гарантій, встановлених статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а також підтвердження того, в якій частині борг вважається погашеним, адже звернення стягнення на майно не припиняє кредитних відносин і не позбавляє кредитора права подальшого стягнення.

Встановлено, що на момент реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ», а саме на 30 січня 2019 року у Державному реєстрі прав були зареєстровані арешти на все нерухоме майно від 25 вересня 2008 року № 23885564 на підставі постанови прокуратури м. Павлограда Дніпропетровської області від 22 серпня 2008 року та арешт від 15 грудня 2017 року № 23987285, на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 25017 у справі № 2-з/185/59/17.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор може відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

При цьому, відповідно до пункту 7 частини четвертої вказаної статті Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Частину четверту статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено пунктом 7 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування».

Згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону № 2478-VIII від 03 липня 2018 року, Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Вказаний Закон набрав чинності 04 листопада 2018 року та був введений в дію 04 лютого 2019 року.

Отже, норма пункту 7 частини четвертої статті 27 Закону набрала чинності лише 04 лютого 2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наявність у Державному реєстрі прав, на момент реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ», арешту на все нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обґрунтованим є висновок Комісії про те, що прийняте державним реєстратором Ковальовим С.В. рішення від 30 січня 2019 № 45293664 підлягає скасуванню як таке, що прийняте всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, а запис про право власності № 30077765, який було внесено на підставі оскаржуваного рішення, підлягає скасуванню.

Отже, на підставі мотивованого висновку Комісії від 07 травня 2019 року, Міністерство юстиції діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, видало законний наказ від 13 травня 2019 року № 1456/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Стосовно тверджень позивача про порушення порядку розгляду скарги ОСОБА_1 , а саме не повідомлення АТ «ПУМБ» про час, місце розгляду скарги, не надіслано скарги, комісія не мала законних підстав розглядати скаргу по суті, суд вірно виходив з наступного.

За правилами пункту 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128 (в редакції яка діяла на спірний період), під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1128, суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів : 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

З приписів пункту 11 Порядку № 1128 слідує, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

За інформацією Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яке відбулося 07 травня 2019 року, було розміщено на офіційному веб-сайті Мінюсту 03 травня 2019 року о 15.09 за наступним посиланням https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-07-travnya-2019-roku.

Копія скарги ОСОБА_1 з повідомленням про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, буде опубліковано у підрозділі «Засідання Комісії» розділу «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» рубрики «Послуги» на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України за посиланням з офіційного сайту Мін`юсту - була надіслана як заінтересованій особі на юридичну адресу АТ «ПУМБ», зазначену у відкритому Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, листом від 18.04.2019 за вих. № 2/Д-4942/19.2.1.

Вказане свідчить про безпідставність тверджень Банку про неповідомлення його про час, дату та місце розгляду скарги та не отримання скарги.

Встановивши викладені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем протиправності та незаконності наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2019 № 1456/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Законним та обґрунтованим є висновок суд про те, що при винесенні даного наказу Міністерство юстиції діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта в скарзі про те, що державний реєстратор мав всі передбачені законодавством підстави для проведення державної реєстрації права власності, а також те, що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко