Провадження № 2/522/7490/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кісілюка Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, у якій позивачі просять суд визнати дійсним договір №23292 купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що був укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з іншої.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Відповідачам надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву.

Судове засідання у справі призначено на 19.12.2023 року.

16 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 , у якій він просив долучити до матеріалів справи копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, а також зазначав про те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

21 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Дукіної Дар`ї Станіславівни, у якій заявник просить долучити до матеріалів справи відповідь КП БТМ ОМР від 07.04.2023 року №23993/04-04 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 від 19.03.1998 року.

18 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивачів адвоката Дукіної Дар`ї Станіславівни, у якій заявник просить здійснити розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

19 березня 1998 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №23292, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №9473 (а.с.19).

Відповідно до довідки щодо надання відомостей стосовно спадкоємців по спадковій справі від 22.09.2023 року №589/01-16, що видана державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_6 , та який звернувся із заявою про прийняття спадщини (а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 регулярно здійснює оплату послуг з управління будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , як власник нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.41-49).

Згідно відповіді на запит №07.04.2023 року №23993/04-04 від КМ БТІ ОМР, станом на 31.12.2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власниками об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №23292, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 19.03.1998 року (а.с.56).

Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Схоже положення міститься у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року №9, та абз.3 п.2 вказано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З огляду на вищезазначені вимоги, враховуючи те, договір купівлі-продажу нерухомого майна №23292 був укладений 19.03.1998 року, повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, оскільки відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.4 ЦК УРСР, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У статті 41 ЦК УРСР зазначено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Згідно ст.44 ЦК УРСР, Повинні укладатись у письмовій формі: 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Згідно статті 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

У статті 224 ЦК УРСР вказано, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі статті 225 ЦК УРСР вбачається, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

В той же час, у статті 227 ЦК УРСР зазначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Стаття 47 ЦК УРСР вказує нам на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини) якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно статті 47 ЦК Української РСР тягне недійсність договору.

Пленум Верховного Суду України в пункті 13 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на момент укладання договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Стаття 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Саме тому, враховуючи той факт, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, передбаченій законодавством, чинним на момент, та беручи до увагу суперечність положень ЦК УРСР та Закону України «Про товарні біржі» в редакціях, чинних на момент укладання договору, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання договору купівлі продажу дійсним.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 41, 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладання договору), ст.ст. 203, 204, 220, 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76, 133, 137, 141, 175, 178, 187, 263-265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір №23292 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , від 19 березня 1998 року, укладений та зареєстрований на Одеській товарній біржі між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з іншої.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням головуючої судді у період з 25.12.2023 року по 05.01.2024 у щорічній відпустці та у період з 08.01.2024 року по 11.01.2024 року на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано 12 січня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

19.12.2023