ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3847/23 Справа № 199/5272/22 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз (далі АТ Дніпрогаз) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 з вимогами про стягнення з нього як споживача послуг з газопостачання в будинку АДРЕСА_1 та спадкоємця попереднього споживача вартості необлікованого об`єму природного газу відповідно до акту-розрахунку від 12 серпня 2019 року за період з 05 лютого 2019 року по 08 липня 2019 року в загальному розмірі 41 149,99грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що в будинку АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 значився за ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , котрий на час відкриття спадщини та в подальшому проживає за вказаною адресою та споживає послуги з газопостачання, а саме за даними позивача опалювальна площа складає 111,4 м2; за даним адресом значиться 4 особи та газові прилади: 2-контурний опалювальний прилад, 4-конфорочна газова плита 2 шт; обсяги спожитого природного газу обліковувалися за побутовим газовим лічильником «Schlumberger» Gallus 2000 типорозміру G 4, 1996 року випуску, заводський № U00097151, який було встановлено на об`єкті відповідача 26 жовтня 1997 року. 05 серпня 2019 року за вказаним адресом працівниками АТ Дніпрогаз під час огляду побутового газового лічильника було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в його роботу, через що лічильник в присутності споживача демонтований, опломбований. 06 серпня 2019 року за результатами експертизи побутового газового лічильника за безпосередньої участі представника Державного підприємства Дніпростандартметрологія та відповідача комісією АТ Дніпрогаз здійснено експертизу лічильника газу «Schlumberger» Gallus 2000 типорозміру G 4, 1996 року випуску, заводський № U00097151 та складено акт № 316 яким встановлено, що виявлена на лічильнику пломба не відповідає належній до лічильника пломбі заводу-виробника. За наслідком чого, представниками Оператора ГРМ (AT Дніпрогаз) складено акт про порушення № 136 від 06 серпня 2019 року за участю відповідача, та останнього запрошено на засідання комісії Оператора ГРМ з його розгляду на 12 серпня 2019 року, якою встановлене порушення та вирішено задовольнити акт про порушення № 136 від 06 серпня 2019 року і нараховано вартість необлікованого об`єму природного газу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Дніпрогаз заборгованість за необлікований природний газ за період з 05 лютого 2019 року по 08 липня 2019 року в розмірі 41 149,99 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481,00 грн., а всього 43 630,99 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявляє вимогу про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач посилається на те, що він не є власником спірного будинку, особовий рахунок оформлений не на нього, а на його померлого батька, розмір часток кожного зі спадкоємців у спадковому майні не визначений, а тому він не може бути споживачем послуг з газопостачання, що надаються позивачем.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що відповідно до довідки АТ Дніпрогаз за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися послуги газопостачання та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 . За даними особового рахунку № НОМЕР_1 , що сформовані за інформацією побутового споживача, опалювальна площа складає 111,4 м2, встановлені газові прилади: 2-контурний опалювальний прилад, 4-конфорочна газова плита 2 шт, зареєстровано кількість мешканців 2 осіб ( ОСОБА_1 ). Відповідно до довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою не значиться.

Обсяги спожитого природного газу обліковувалися за побутовим газовим лічильником «Schlumberger» Gallus 2000 типорозміру G 4, 1996 року випуску, заводський № U00097151, який було встановлено на об`єкті відповідача 26 жовтня 1997 року.

05 серпня 2019 року за адресою відповідача працівниками AT Дніпрогаз під час огляду вказаного побутового газового лічильника, було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що потребувало додаткового огляду (перевірки), шляхом проведення його експертизи.

В результаті чого, у відповідності до пунктів 1, 2 глави 10 розділу X Кодексу ГРМ, вказаний вище побутовий газовий лічильник в присутності споживача було демонтовано, опломбовано, а також, опломбовано пакет до якого поміщено лічильник, для унеможливлення стороннього втручання до дня проведення експертизи, на його місце встановлено лічильник з обмінного фонду AT Дніпрогаз та складено акт (протокол) № 316 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 05 серпня 2019 року за підписом працівників AT Дніпрогаз та споживача.

Після чого демонтований лічильник було доставлено в AT Дніпрогаз до місця проведення експертизи за адресою: АДРЕСА_2 , корпус майстерень, 3-й поверх, каб. № 27.

06 серпня 2019 року комісією AT Дніпрогаз з проведення експертизи побутового газового лічильника за безпосередньої участі представника Державного підприємства Дніпростандартметрологія та відповідача з урахуванням вимог пунктів 4, 5, 8 глави 10 розділу X Кодексу ГРМ, проведено експертизу лічильника газу «Schlumberger» Gallus 2000 типорозміру G 4, 1996 року випуску, заводський № U00097151.

Комісією за актом № 316 експертизи побутового лічильника газу встановлено, що виявлена на лічильнику пломба не відповідає належній до лічильника пломбі заводу-виробника.

Лічильник споживача 1996 року випуску, відповідно на лічильнику мала бути пломба зразків пломб заводу-виробника 1996 року випуску. В той час коли на лічильнику виявлено пломбу зразків 2006 року. Що вказує на те, що належну до лічильника пломбу зразка 1996 року пошкоджено та демонтовано. А у пломбувальний отвір на її місце встановлено пломбу зразка 2006 року.

З моменту демонтажу належної до лічильника пломби, до моменту незаконного перевстановлення іншої пломби, що не належить до лічильника, утворено вільний доступ до цифрових коліс та лічильного механізму загалом для викривлення даних обліку, що є порушенням законодавства. Та за характером порушення, демонтаж належної до лічильника пломби та її відсутність давало змогу від`єднувати лічильний механізм від робочого, внаслідок чого, відбувається безоблікове споживання природного газу.

З метою приховування протиправних дій, споживачем зроблено наскрізний отвір у виявленій на лічильнику пломбі зразка 2006 року випуску та встановлено навісну пломбу, що є імітацією пломби державного повірителя, для пошкодження відбитків з метою неможливості їх ідентифікування. Хоча за даними AT Дніпрогаз повірка лічильника не проводилася, а невідповідність пломби заводу-виробника можливо встановити.

Крім того, встановлено підрив (від`єднання) полімерної пластини оглядового вікна, що також утворює доступ до елементів лічильного механізму.

В свою чергу, Державним підприємством Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації Мінекономрозвитку України видано довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за № 15-2/11805-32 від 06 серпня 2019 року, за якою визнано непридатним до експлуатації лічильник газу «Schlumberger» Gallus 2000 типорозміру G 4, заводський № U00097151, через невідповідність його зовнішнього вигляду та відсутності пломби заводу-виробника.

За наслідком чого, відповідно до пункту 1-5 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ представниками Оператора ГРМ (AT Дніпрогаз) складено акт про порушення № 136 від 06 серпня 2019 року за участю відповідача, та останнього запрошено на засідання комісії Оператора ГРМ з його розгляду на 12 серпня 2019 року.

12 серпня 2019 року відбулося засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду вказаного вище акту про порушення. Враховуючи всі фактичні обставини та встановлене порушення, комісія дійшла обґрунтованого висновку та вирішено задовольнити акт про порушення № 136 від 06 серпня 2019 року.

На підставі пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ 12 серпня 2019 року складено акт-розрахунок про нарахування за умовами Кодексу ГРМ необлікованого об`єму природного за період з 05 лютого 2019 року по 08 липня 2019 року (09 липня 2019 року припинено розподіл природного газу) в розмірі 4275,54 м3 вартістю 41 149,99 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи підтверджено наявність з боку відповідача порушень Кодексу ГРМ, що призвело до збитків, які підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Встановлено, що договір про надання послуг з розподілу природного газу між AT Дніпрогаз та ОСОБА_1 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалась, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Згідно глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільних систем якого в установленому законодавством порядку підключений об`єкт.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, за формою Типового договору розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплати рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно пункту 2 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акту про порушення. При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акту про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Згідно з пунктом 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акту про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням. Розрахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу направлено споживачу.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції на підставі встановлених обставин та належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши факт демонтажу належної до лічильника пломби заводу-виробника, що підтверджується актом № 316 від 06 серпня 2019 року експертизи побутового лічильника газу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як на споживача послуг з газопостачання, обов`язку відшкодування завданих позивачеві збитків.

Установлено, що розмір шкоди правильно обчислено позивачем, згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, якою затверджено Кодекс газорозподільних систем, у редакції чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с.12).

За цією ж адресою було і оформлено особовий рахунок на імя ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Обов`язок відповідача з утримання успадкованого майна випливає з вищенаведених положень Закону України Про житлово-комунальні послуги, норм спадкового права, а також статті 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Та обставина, що особа у встановленому законом порядку не оформила (не надала доказів оформлення) права власності на вказане домоволодіння, не звільняє особу від сплати коштів на його утримання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг з газопостачання є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Разом з тим, аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-33цс15 від 08 квітня 2015 року.

Доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від спадщини після смерті батька, проживає та зареєстрований за іншою адресою, матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено наявності вини відповідача у завданні таких збитків, не заслуговують на увагу, оскільки ураховуючи встановлений судом першої інстанції факт несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу, встановленого у вказаному домоволодінні, відповідно до Кодексу ГРМ, на власника та споживача послуг з газопостачання покладено обов`язок відшкодування завданих збитків, внаслідок необлікованого споживання природного газу.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2023 року.

Судді: