Справа № 462/3544/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 лютого 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Р.,

справа №462/3544/22

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

адвокат Лисович І.І. в інтересах позивачки ОСОБА_1 19.07.2022 року звернувся в суд із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 30% від доходу (заробітку) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.07.2022 року представник позивачки подав заяву, у якій просив змінити в прохальній частині позовної заяви прізвище позивача на « ОСОБА_6 ».

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що згідно судового наказу з відповідача стягуються аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що зазначених коштів недостатньо для необхідного та достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначив, що витрати на утримання дитини, забезпечення її належним харчуванням зростають кожного місяця, у зв`язку з повномасштабною війною в Україні дохід позивача зменшився. Вважає, що зростання споживчої інфляції безумовно впливає на витрати, які остання несе на утримання доньки.

Ухвалою судді від 04.08.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До початку судового розгляду представник позивачки подав суду уточнення до позову, в яких просив ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 . Докази надіслання копії уточнень відповідачу долучені до заяви.

У судове засідання позивачка не з`явилася.

Представник позивачки адвокат Лисович І.І. 03.02.2023 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Відповідно до копії судового наказу Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2018 року, з боржника ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (5,6).

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06.12.2018 року ухвалено розрвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_4 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (копія рішення, а.с.7-10).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Слід враховувати, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Зі змісту правової позиції позивачки у справі безспірно випливає, що саме зміну способу стягнення аліментів через зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів вона мала на увазі, пред`являючи позов. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивачки, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу)) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами.

Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке.

Таким чином, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, зокрема, позицію відповідача, який не подав суду заперечень проти заявлених у позові вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1150711 представництво інтересів ОСОБА_1 при розгляді справи здійснював адвокат Лисович І.І. (а.с.11,12).

Згідно копії договору про надання правової допомоги, укладеного 13.07.2022 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Лисовичем І.І. (Адвокат), предметом договору є зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, з питань збільшення розміру аліментів. Відповідно до п.4.1. Договору за роботу, виконану Адвокатом, Клієнт сплачує гонорар в розмірі 2 000 грн протягом 7 робочих днів з моменту вступу в законну силу рішення суду першої інстанції (а.с.64,65).

Копія розрахунку судових витрат, поданого суду представником позивачки, надіслана відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошта (а.с.66).

Оскільки відповідачем не обгрунтовано підстав для зміни розміру таких витрат, на думку суду, витрати у сумі 2000,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, розміром задоволених позовних вимог, професійністю адвоката, наданим обсягом послуг адвокатом, затраченим ним часом на дання таких послуг, відповідають реальності таких витрат, відтак з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 274-279, 280-282, 430 ЦПК України,

ухвалив:

позовні вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, який був встановлений судовим наказом Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2018 року у цивільній справі №448/1311/18 провадження № 2-н/448/3/18 про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (до зміни прізвища - Наконечної) на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з часу набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 03 лютого 2023 року.

Суддя: І.С. Мруць