Рішення

Іменем України

16 березня 2023 року

смт Краснопілля

Справа № 578/880/22

провадження № 2/578/36/23

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді КОСАР А. І. з секретарем судового засідання ЛИТВИН А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля Сумської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Краснопільської селищної ради Сумської області як орган опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про позбавлення батьківських прав

та установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 рокуКраснопільська селищна рада Сумської області як орган опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 /далі також - позивач/ звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 /далі також - відповідач/ про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02.02.2006 дитина ОСОБА_3 була відібрана у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав. З 12.09.2017 вона проживає та виховується в прийомній сім`ї подружжя ОСОБА_9, де створені належні умови для всебічного, гармонійного розвитку дитини. Відповідач з часу відібрання дитини не цікавиться її життям та здоров`ям, а продовжує вести аморальний спосіб життя.Комісія з питань захисту прав дитини Краснопільської селищної ради Сумської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_1 .

Рух справи в суді першої інстанції

Згідно із Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2022 визначено наступний склад суду для розгляду справи: головуючий суддя КОСАР Алевтина Іванівна.

Відповідь про місце реєстрації відповідача надійшла до суду 22.11.2022.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 30.11.2022 суд прийняв позовну заявуКраснопільської селищної ради Сумської області як орган опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 , відкрив провадження у справі з розглядом справи у порядку загального позовного провадження. та призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.02.2023 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду.

/ас 44-52, 78/

Аргументи учасників справи

На засіданні суду сторони не прибули, повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, ніяких заяв чи клопотань від ОСОБА_2 до суду не надходило.

/ас 80, 85-86/

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі також - ЦПК/, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , місце народження: місто Суми Сумська область Україна. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України/ас 9-11/.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02.02.2016 у справі № 578/1113/15-ц дитина ОСОБА_3 була відібрана у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав. Обставини, що були підставою для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 : не виконує належним чином батьківські обов`язки по вихованню та утриманню доньки /ас 17-18/.

Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №31-ОД від 03.02.2014 дитині ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, яка на цей час знаходиться у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини в місті Суми, мати якої ОСОБА_6 покинула дитину в Сумській обласній дитячій клінічній лікарні. Відомості про батька дитини ОСОБА_7 внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України /ас 12/.

Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №43-ОД від 23.02.2016 дитині ОСОБА_5 підтверджено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що влаштована до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини в місті Суми /ас 13/.

Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №229-ОД від 12.09.2017 дитину, позбавлену батьківського піклування ОСОБА_8 влаштовано до прийомної сім`ї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , жителів АДРЕСА_1 /ас 14-15/.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 28.04.2022, складеного представниками Служби у справах дітей Краснопільської селищної ради, проведено обстеження умов проживання дитини у прийомній сім`ї ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що в будинку чисто, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови для навчання та відпочинку, панують доброзичливі відносини /ас 19/.

Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Краснопільської селищної ради здійснює соціальне супроводження прийомної сім`ї ОСОБА_9 і за час цього супроводження біологічна мати дитини ОСОБА_6 та інші родичі не виявляли наміру спілкуватися з дитиною ОСОБА_11 . З ОСОБА_2 за рішення суду стягуються аліменти на доньку у твердій грошовій сумі по 300 грн щомісяця і станом на 26.08.2022 заборгованість по сплаті аліментів складає 23 400 грн /ас 20-22/.

Відповідач ОСОБА_6 проживає на території Угроїдської селищної ради без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ; ніде не працює, веде сумнівний спосіб життя, схильна до зловживання спиртними напоями, з сусідами не підтримує добросусідських відносин, на будь - який контакт з владою не йде /ас 24/.

Мотивувальна частина

Позиція Суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

Суд встановив, що предметом позовних вимог в цій справі є матеріально-правові вимоги позивача про батьківських прав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі також - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 Цивільного кодексу України /далі також - ЦК/ визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі також - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України /далі також - СК/ батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тривалий час Верховний Суд мав незмінну практику щодо перегляду рішень про позбавлення батьківських прав та зауважував, що це є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків в разі неможливості зміни їх поведінки в кращу сторону.

При цьому зміною поведінки одного із батьків стосовно дитини розцінювалося навіть подання апеляційної скарги на рішення про позбавлення батьківських прав. Відповідні правові позиції були сформовані, зокрема під час розгляду справ № 753/9433/17, № 466/9380/17.

29.09.2021 у справі № 459/3411/18 ( провадження № НОМЕР_2) за позовом про позбавлення батьківських прав Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Також Верховний Суд зауважив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Суд при розгляді зазначеної справи враховує, що дитина ОСОБА_3 була відібрана у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Поведінка матері відносно дитини не змінилася.

На час розгляду справи судом дитина ОСОБА_3 не досягла повноліття.

У матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_6 у порушення вимог статті 150 СК свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № НОМЕР_3) було висловлено правову позицію про те, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Разом з тим, у матеріалах справи наявне рішення виконавчого комітету Краснопільської селищної ради Сумської області, як органу опіки та піклування № 141 від 05.09.2022 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», яким затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с .41).

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_6 порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, не має реального бажання змінити поведінку.

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для позбавленняОСОБА_2 батьківських прав.

Згідно з частиною п`ятою статті 164 СК після набрання рішення законної сили його копію необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи, що за рішенням суду від 02.02.2016 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на дитину ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі 300 грн щомісяця, підстав для повторного вирішення питання про стягнення аліментів на дитину у суду не має.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому частиною другою статті 141 згідно до Закону України «Про судовий збір», та стягує з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 258, 263, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Позов Краснопільської селищної ради Сумської області як орган опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_4 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , селище Красна Яруга Красноярузького району Белгородської області рф; місце проживання: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,народження якої зареєстроване 26.12.2013 Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1517 (СВІДОЦТВО ПРО НАРОДЖЕННЯ Серія НОМЕР_1 від 26 грудня 2013 року).

3. Стягнути з ОСОБА_2 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , селище Красна Яруга Красноярузького району Белгородської області рф; місце проживання: АДРЕСА_3 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, в дохід держави суму судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

4. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду безпосередньо або через Краснопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

5. У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

9. Інформація про сторони та інших учасників справи:

9.1. Позивач: Краснопільська селищна рада Сумської області як орган опіки та піклування ; місце знаходження юридичної особи: вулиця МЕЗЕНІВСЬКА, будинок 2, смт Краснопілля Сумського району Сумської області, 42400

в інтересах дитини ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховується та проживає у прийомній родині подружжя ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 )

9.1. 1. Представник позивача: ОСОБА_12 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , смт Краснопілля Сумської області; ДОВІРЕНІСТЬ № 02-27/1691 від 01.09.2022.

9.2. Відповідач: ОСОБА_6 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , селище Красна Яруга Краснояружського району Белгородської області рф; місце проживання: АДРЕСА_3 .

10. Повне рішення суду складено 24 березня 2023 року.

Суддя А .І. КОСАР