ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3961/23 Справа № 205/428/22 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року в цивільній справі номер 205/428/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №DNR0AR100040475 від 30 липня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 18864,63 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 липня 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 03 листопада 2009 року по 03 червня 2010 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 .

Відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме шість місяців від дня відкриття спадщини.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №DNR0AR100040475 від 30 липня 2008 року становить у розмірі 13017,22 доларів США.

25 травня 2021 року відповідачці було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Позивач просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNR0AR100040475 від 30 липня 2008 року у розмірі 13017,22 доларів США, що за курсом 27,34 складає 355890,79 грн, яка складається з: 11709,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 667,45 доларів США - заборгованість за відсотками; 378,35 доларів США заборгованість з комісією; 262,05 доларів США заборгованість з пені, а також судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилось АТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу, просило апеляційний суд скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Вважає, що відповідачка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, не відмовилась від спадщини в передбачені цивільним законодавством строки.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка не мешкала разом з позичальником за адресою свої реєстрації на момент відкриття спадщини, тому вона вважається належною спадкоємицею.

Обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відзив від відповідачки ОСОБА_1 в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 30 липня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитно-заставний договір №DNR0AR100040475, відповідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13512,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 липня 2015 року, предметом застави за цим договором є автомобіль (а.с. 11-21зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції від 13 листопада 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №7908 (а.с. 24, 58).

З розрахунку заборгованості вбачається, що за договором № DNR0AR100040475 від 30 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», станом на 31.08.2019 року заборгованість складає 13017,22 доларів США, що за курсом 27,34 складає 355890,79 грн (а.с. 7-10).

04 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено до Другої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців (а.с. 26).

Інформацією наданою Другою павлоградською державною нотаріальною конторою №2812/02-14 від 19.09.2020 року повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу №484/2011 згідно з претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 16.07.2020 року і буде доведено до відома спадкоємців (а.с. 27).

З відповіді на запит суду відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22 березня 2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 березня 2007 року (а. с. 43).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 березня 2007 року (а.с. 22).

30 квітня 2021 року за №80730DNH0S734 позивачем було направлено вимогу відповідачці ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , щодо сплати заборгованості позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28).

До матеріалів справи долучено копію спадкової справи №484/2011, відкритої після смерті ОСОБА_2 за претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 04.09.2020 року (а.с. 55-69зв.)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її

прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Я кщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, частина 4 цієї статті передбачає, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитно-заставний договір №DNR0AR100040475.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 13 листопада 2009 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З розрахунку заборгованості вбачається, що за договором №DNR0AR100040475 від 30.07.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість становить 13017,22 доларів США, що за курсом 27,34 складає 355890,79 грн.

04 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено до Другої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців.

30 квітня 2021 року за №80730DNH0S734 позивачем АТ КБ «ПриватБанк» направлено вимогу відповідачці ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , щодо сплати заборгованості позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16 січня 2022 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця (а.с. 39-40).

Звертаючись (з пропуском строку передбаченого ч. 4 ст. 1221 ЦК України) з позовом до суду, позивач послався на те, що відповідачка була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, не зазначивши та не надавши доказів про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Як вбачається з інформації, наданої Другою павлоградською державною нотаріальною конторою №2812/02-14 від 19.09.2020 року, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу №484/2011 згідно з претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 16.07.2020 року і буде доведено до відома спадкоємців.

Інших будь-яких доказів наявності належного спадкодавцю ОСОБА_2 будь-якого рухомого чи нерухомого майна суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів, що на момент відкриття спадщини померлому ОСОБА_2 належало майно, яке мало бути успадковане, а відповідачка, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не надано доказів про розмір спадкового майна та на неї лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця є безпідставними, оскільки суд, дотримуючись принципу диспозитивності, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за

зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги необґрунтовані, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року.

Суддя: