Провадження №22-ц/812/203/23
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: БіляєвоюВ.М.,

за участі представника позивачки ФОП ОСОБА_1 адвоката Власенка С.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/40/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Шалару Олексієм Іллічем, на заочне рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Закревського Володимира Івановича у приміщенні цього суду 05 серпня 2021 року, повний текст якого складений 09 серпня 2021 року, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору оренди торгівельного місця,

УСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди торгівельного місця.

Позов мотивовано тим, що 01 січня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (який не є суб`єктом підприємницької діяльності та не зареєстрований як фізична особа-підприємець) укладено договір оренди торгівельного місця №26 площею 36 кв.м, розташованого на території торгівельного комплексу ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Договір).

На виконання умов Договору позивачем передано відповідачу в оренду торгівельне місце № 26 загальною площею 36 кв.м, що підтверджується актом приймання-передачі від 01січня 2020 року.

Відповідно до пунктів 3.1.-3.3 вищевказаного договору розмір сплати за користування об`єктом оренди становить 2400 грн. на місяць. Розмір сплати за користування об`єктом оренди може змінюватися у разі змін податкового законодавства, амортизаційних відрахувань, розміру сплати за землю тощо та корегується з урахуванням індексу інфляції. Зміни у цьому разі вносяться за ініціативою орендодавця, направленням орендарю письмової угоди про збільшення сплати за користування об`єктом оренди. Оплата за користування об`єктом найму сплачується не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця за минулий місяць оренди у готівковій формі в касу бухгалтерії - 2 поверх магазину "Лілія" ФОП ОСОБА_1 або на розрахунковий рахунок.

Позивач зазначав, що за договором оренди торгівельного місця № 26, укладеного між сторонами з 01серпня2018 року, дія якого продовжувалась додатковою угодою до 31грудня 2019 року, відповідач у період з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2019 року) справно сплачував орендну плату щомісячно.

Проте з січня 2020 року відповідач почав порушувати умови договору. В період з 01 січня 2020 року по 01січня 2021 року за користування торгівельним місцем № 26 нараховано орендну плату 28800 грн.

Відповідно до умов п. 5.1.1 договору, за прострочення сплати за оренду торгового місця, орендар несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочення. Пеня, з урахуванням статей 253, 258 ЦК України та частини 6 статті 232 ГК України складає суму 183 200грн. Крім цього, враховуючи положення ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційні витрати складають 508,80 грн., 3 відсотки річних - 399,00 грн., сума відсотків за користування чужими коштами складає 863,54 грн.

Посилаючись на викладені обставини, збільшивши суму позовних вимог, ФОП ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди торгівельного місця №26 від 01січня 2020 року за період з 07лютого 2020 року по 08квітня 2021року в сумі 315011грн. 23 коп., яка складається з: 28800грн. основного боргу; 269 600 грн. пені за договором; 541грн. 03 коп. 3% річних; 508 грн. 80 коп. інфляційних витрат; 1161грн. 40 коп. відсотків за користування чужими коштами; 14 грн. 400 коп. неустойки за прострочку повернення майна з 01 січня 2021 року по 31березня 2021 року, а також 3150 грн. 12 коп. судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_2 - Шалару О.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги залишити без задоволення. Відповідач зазначав, що строк дії укладеного договору оренди торгівельного місця №26 у 2020 році складав за даними позивача лише один день, тому вимоги про сплату орендної плати за 12 місяців 2020 року, відсотків, пені, інфляційних витрат є необгрунтованими.

Крім того розмір пені не відповідає нормам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", за якою розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Отже, яким би способом не визначався у договорі розмір неустойки, він не може перевищувати той розмір, який встановлено законом як граничний.

У доповненні до відзиву представник відповідача зазначив, що якщо припустити, що заборгованість за договором з орендної плати складає 28 800 грн, то подвійна облікова ставка за 2020 рік складає 1727 грн. 08 коп.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 серпня 2021 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість по договору оренди торгівельного місця №26 від 01 січня 2020 року за період з 07 лютого 2020 року по 08 квітня 2021 року в сумі 315 011 грн. 23 коп., яка складається з: 28 800 грн. - основний борг; 269 600 грн. - пеня по договору; 541,03 грн. - 3% річних; 508,80 грн. - інфляційні витрати; 1161,40 грн. - відсотки за користування чужими коштами; 14400,00 грн. - неустойка за прострочку повернення майна з 01січня 2021 року по 31березня 2021 року, а також 4966 грн. 12 коп. судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи невиконання відповідачем умов договору оренди від 01 січня 2020 року, в нього виникла заборгованість з орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.1.1 договору №26 оренди торгівельного місця від 01січня 2020 року передбачено, що за порушення строку перерахування коштів, встановлених в п. 4.1.2 орендар сплачує пеню в розмірі 5% (відсотків) від суми боргу за кожний день прострочення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 253, ст. 258 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки пені в розмірі 5% від суми боргу за кожний день прострочення в сумі, визначеній у розрахунку заборгованості за пенею.

Посилання представника відповідача у відзиві на позов щодо необґрунтованості пені та невідповідності Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» суд не взяв до уваги, оскільки, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 11липня 2013року у справі №7-рп/2013, обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на прововідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Таким чином, відповідач є фізичною особою, а не підприємцем, і тому, враховуючи норми статей 549, 551 ЦК України має сплачувати неустойку у розмірі, визначеному у договорі оренди торгівельного місця.

Посилаючись на норми ст. 785 ЦК України, а також п. 5.1.2 договору №26 оренди торгівельного місця від 01.01.2020 року, якими передбачена відповідальність якщо у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, також якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення, суд стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування чужими коштами та неустойки за прострочку повернення майна з 01січня 2021 року по 31березня 2021 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Шалару О.І., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги частково скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 серпня 2021 року, зменшивши розмір пені до 1727 грн.08. коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з сумою пені, визначеної районним судом відповідач погодитись не може, оскільки згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір збитків відповідно до оскаржувального рішення складає 28 800 грн. основний борг, проте пеня по договору складає 269600 грн.

Посилаючись на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України в рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, представник ОСОБА_2 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягнути із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове значення. Неустойка має на меті, насамперед стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданних додаткових прибутків для кредитора.

Крім того зазначено, що ОСОБА_2 з 25 лютого 2022 року є мобілізованим військовослужбовцем та на даний час перебуває у зоні бойових дій.

Розгляд справи призначено на 28 лютого 2023 року на 09:15 год.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Так, ОСОБА_2 є відповідачем у справі. Згідно долученої до апеляційної скарги довідки №343 від 04 вересня 2022 року, підписаної командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є солдатом, який проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 та приймає безпосередню участь у бойових діях з 25 лютого 2022 року на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (а.с.222 зворот).

Також відповідно до запису у військовому квитку серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 25 лютого 2022 року зараховано до військової частини згідно наказу №19 (а.с.221, 223).

Отже, з огляду на наведені норми права, встановлені обставини є обов`язковими підставами для зупинення провадження у цій справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що провадження у цій справі необхідно зупинити з наведених підстав до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 251, пунктом 2 частини 1 статті 253, статтею 368 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Зупинити провадження у справі, яка розглядається за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Шалару Олексієм Іллічем, на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 серпня 2021 року за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору оренди торгівельного місця до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомити суд про припинення підстав, які зумовили зупинення апеляційного провадження, а у випадку подальшого продовження служби надавати суду документи, що підтверджують ці обставини, кожні три місяці.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_______________________________________________

Повний текст ухвали складений 28 лютого 2023 року