Справа №204/2995/22
Провадження №2/204/270/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

24 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Скрипнікова В.В. ,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де окрім нього також зареєстровані його колишня дружина, яка є відповідачем у справі, та їх діти третя особа ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У жовтні 2021 року відповідач з власної ініціативи виселилася з квартири, але з місця реєстрації у встановленому законом порядку не зналася. Зазначає, що відповідач забрала з квартири всі свої особисті речі, до квартири не з`являється, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає та прав на проживання не заявляє. Вказує, що реєстрація відповідача порушує його право на вільне користування квартирою, оскільки остання не сплачує за комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. Вважає, що у зв`язку з відсутністю відповідача у вказаному житлі понад встановлені законом терміни без поважних причин, вона втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2022 року зобов`язано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради надати інформацію про власника квартири з наданням завірених належним чином копій правовстановлюючих документів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_2 .

Позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додатково в судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач виїхала з квартири в жовтні 2021 року, але періодично туди ще з`являлася. Потім через наявні з відповідачем конфлікти він змінив замки на вхідних дверях квартири, щоб остання не могла потрапити до квартири. Також позивач вказав, що після того, як відповідач виїхала в жовтні 2021 року з квартири, вона не всі свої особисті речі звідти забрала, у зв`язку з чим він їх у подальшому переніс у гараж. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 в судовому засіданні просив позов задовольнити, підтвердив, що дійсно після жовтня 2021 року відповідач, яка є його матір`ю, періодично з`являлася у квартирі, але чому вона виїхала з квартири та чи хоче повернутися назад він не знає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та пояснила, що у сторін у справі були серйозні конфлікти, у зв`язку з чим відповідач, яка є її матір`ю, і виїхала з квартири в жовтні 2021 року. Також третя особа ОСОБА_3 підтвердила, що після жовтня 2021 року відповідач навідувалася до квартири, оскільки там залишилася частина її речей. Просила врахувати, що спільне сумісне майно між сторонами не поділено, відповідач їй розповідала, що має намір проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомила, що на сьогоднішній день відповідач не може прибути до судового засідання та вселитися до квартири, оскільки вона через воєнний стан виїхала з України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_5 , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Сторони з 27 вересня 1997 року перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року розірвано (а.с.10).

Позивач є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією ордера №2947 серії ІІІ, виданого 22 травня 2008 року Красногвардійською Радою народних депутатів в м. Дніпропетровську. Даний ордер було видано позивачу, сім`я якого складалася з чотирьох осіб, а саме з позивача, відповідача та дітей: третіх осіб ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.8,61).

Відповідно до копії довідки №210 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осібвід 14 січня 2022 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані позивач, відповідач, третя особі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Також довідкою, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУДМС України в Дніпропетровській області від 01 червня 2022 року, встановлено, що відповідач з 01 жовтня 2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.17).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 зазначив, що є сусідом сторін із середини 90-х років, які проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Останній рік чи півтора відповідач у даній квартирі не проживає, знає лише, що між сторонами були конфлікти, але чому відповідач виїхала та чи залишилися там її речі йому не відомо.

З копії акту від 07 травня 2022 року вбачається, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , з жовтня 2021 року не проживає (а.с.14).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

Згідно частини першої статті 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною першою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі та має намір у ній проживати. Після виїзду у жовтні 2021 року з квартири відповідач залишила там частину своїх особистих речей, періодично навідувалася до квартири, аж до поки позивач змінив замки на вхідних дверях, щоб відповідач не могла потрапити до квартири.

Під час розгляду справи, судом не встановлено, що відповідач на праві власності має інше житло.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Той факт, що шлюб між сторонами розірвано, суттєвого значення для вирішення спору не має, оскільки за частиною четвертою статті 156 Житлового кодексу, припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє відповідача права користування житловим приміщенням.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: