Справа № 486/964/22
Провадження № 2/486/127/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Волкової О.І.

за участю секретаря судового засідання - Жук А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 19 липня 2002 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з батьком. З часом сторони втратили почуття один до одного та припинили сімейні стосунки. На сьогодні вона проживає окремо від чоловіка та доньки в Ірландії, де отримала тимчасовий захист. Їх шлюб має лише формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Окрім того, між ними досягнуто згоди щодо місця проживання доньки, а саме: разом з батьком. Просить суд розірвати їх шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалою від 12 вересня 2022 року відкрив провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 11 жовтня 2022 року.

Ухвалою від 11 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області постановив закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу до розгляду по суті на 29 листопада 2022 року.

У судовому засіданні 29.11.2022 року відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що у шлюбі з позивачкою вони перебувають понад 20 років. Останнім часом між ними виникають багато непорозумінь. Після початку війни в країні вона поїхала в ОСОБА_6 , де, ймовірно, знайшла іншого чоловіка. Після того як вона повернулась, її поведінка кардинально змінилась, їх відносини стали гірше. Пояснив, що вони з позивачкою домовились, що їх неповнолітня донька буде проживати з ним. Не заперечував проти задоволення позову.

У судове засідання 19.01.2023 позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, направила до суду заяву, в якій підтримала позов, просила йогог задовольнити, справу розглянути без її участі.

У судове засідання 19.01.2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, наділав до суду заяву, в якій визнав позов, просив розірвати шлюб та розглянути справу без його участі.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 154 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_7 буде проживати з відповідачем.

Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу.

Спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 1-12, 13, 76-80, 81, 89, 210, 223, 247, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України; ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 липня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , актовий запис № 154, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА