ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2256/23 Справа № 175/840/22 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 175/840/22

Номер провадження 22-ц/803/2256/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року головуючого судді Новік Л.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» ( далі ТДВ СК «Кредо»),мотивуючи позовні вимоги тим, що 09 листопада 2021 року о 19 годині 00 хвилин за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське по вул. Каштанова 1, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Форд державний номер НОМЕР_1 при виявленні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду, Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 позивача по даній справі.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року по справі № 175/4925/21 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що і було причиною вказаної дорожньо-транспортноi пригоди. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ СК «КРЕДО» відповідач, страховий поліс № 204441964 .

17 листопада 2021 року незалежним оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , на замовлення позивача, був проведений огляд транспортного засобу - автомобiля Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_3 . Огляд було здійснено у присутності представника страховика, який, в свою чергу, провів власний огляд.

20 листопада 2021 року на адресу відповідача надійшла заява на виплату страхового відшкодування за результатами ДТП, страхова справа №3000814 . Разом із заявою позивач надав i звіт № 22/11/21 від 17 листопада 2021 року про оцінку транспортного засобу. В результаті виконання оцінки була встановлена вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного легкового автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП та яка складає 133 234,43 грн. Після цього, у передбачений законодавством термін, відповідач не узгодив розмір страхового відшкодування з позивачем, не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування, не здійснив виплату страхового відшкодування і, навіть, не провів власну оцінку збитків. І лише 22 березня 2022 року на рахунок позивача надійшли грошові кошти від ТДВ СК «КРЕДО» в якості страхового відшкодування у розмiрi 61 701 грн, а 25 березня 2022 року відповідачем було сплачено пеню за прострочення виплати відшкодування у розмірі 136,07 грн.

З листа Національного банку України №14-0004/23849 від 26 березня 2022 року стало відомо, що відповідач здійснив страхові виплати у вказаному розмiрi на підставі висновків звіту про оцінку транспортного засобу № 17-11-21Р від 21 березня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , а також звіту № 19777/3000814 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 22 березня 2022 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 . Від самого ж відповідача жодних обґрунтувань виплаченого страхового відшкодування, а також, пропозицій про узгодження суми страхових виплат, не надходило. Позивач не погоджується з розміром страхового відшкодування, виплаченого ТДВ СК «КРЕДО», вважає бездіяльність страховика, що полягає у не вчиненні передбачених законодавством дій у встановлені терміни, протиправною.Просив стягнути з ТДВ СК «КРЕДО» на його користь суму страхового відшкодування, з урахуванням виплачених коштів, у розмірі 34 457,07 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмiрi 2 025,96 грн., 3% річних у розмiрi 324,31 грн. та iнфляцiйнi втрати у розмiрi 4 327,11 грн., а всього 41 134,45 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, з урахуванням виплачених коштів, у розмiрi 34 457,07 грн, пеню за прострочення виплати страхового вiдшкодування у розмiрi 2 025,96 грн, 3% річних у розмiрi 324,31 грн та iнфляцiйнi втрати у розмірі 4 327,11 грн, - всього 41 134,45 грн; судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Кредо» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що оскільки звіт № 17-11-21 від 21 березня 2022 року та звіт № 19777/3000814 від 22 березня 2022 року на підставі яких відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування повністю відповідають вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також іншим нормативно-правовим актам, перелік яких зазначений у преамбулах звітів, та підлягають використанню, розрахунок страхового відшкодування відповідачем здійснений із дотриманням норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та без порушення своїх зобов`язань відповідно до вказаного закону, тому підстави для доплати страхового відшкодування позивачу відсутні. Зазначеним законом не врегульоване питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування, а тому підстави для будь-якої доплати відсутні.

Щодо відшкодування пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат, зазначено, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, визнано форс мажорними обставинами, тому нарахування пені, відповідно до ст. 36.5, ст. 36 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» здійснювалось ТДВ СК «Кредо» з періоду прострочення по 23 лютого 2022 року включно. Зауважено, що ТДВ СК «Кредо» виконало у повному обсязі свої обов`язки за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі. Саме по собі бажання позивача отримати більше страхового відшкодування не спростовує того факту, що відповідач діяв у відповідності до вимог закону при розслідуванні страхової справи та розрахунку страхового відшкодування.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивований законністю та обгрунтованість судового рішення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 листопада 2021 року за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське по вул. Каштанова 1, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Форд державний номер НОМЕР_1 при виявленні небезпеки для руху не вжив заходiв для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду, Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_4 керуванням ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Кредо» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 204441964, який діяв на дату ДТП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року по справі № 175/4925/21, з якої вбачається, що 09 листопада 2021 року о 19 годині 00 хвилин за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, в смт. Слобожанське по вул. Каштанова 1, водій ОСОБА_2 в порушення п.п. 12.3 ПДР України керуючи автомобілем Форд державний номер НОМЕР_1 при виявлені небезпеки для руку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду Fiat Grande Punto, державний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 , тобто, скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП (а.с. 12).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Fiat Grande Punto», державний номер НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки, власником якого є позивач.

Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог .

Крім того зазначив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, «Fiat Grande Punto», державний номер НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ СК «Кредо» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 204441964.

22 березня 2022 року страховик виплатив страхове відшкодування у загальному розмірі 61 701 грн, без узгодження такого розміру із позивачем (а.с. 47).

22 листопада 2021 року за замовленням позивача, ФОП ОСОБА_6 було виконано звіт № 22/11/21 про оцінку транспортного засобу «Fiat Grande Punto», в якому зазначено, що вартість матеріального збитку складає 133 234,43 грн, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 37 076, 36 грн (а.с. 14-32).

Відповідно до листа ТДВ СК «КРЕДО» №548 від 24 січня 2022 року, відповідачем було проведено огляд транспортного засобу 17 листопада 2021 року, проте, станом на момент відправлення листа, відповідач зазначив про те , що з огляду на не отримання звіту експерта, відповідач не може його надати.

Відповідно до листа Національного Банку України № 14-0004/23849 від 26 березня 2022 року, з метою визначення вартостi матерiального збитку страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 та відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 17-11-21P вiд 21 березня 2022 року , вартiсть вiдновлювального ремонту складає 217 338,93 грн при цьому ринкова вартість автомобіля менша вартостi вiдновлювального ремонту, яка дорівнює 127 140 грн. Вартість транспортного засобу після ДТП було розраховано страховиком на підставі звіту № 19777/3000814 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу вiд 22 березня 2022 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСIНВЕСТ», а саме, оцінювачем ОСОБА_5 та складає 65 439 грн. Отже, 127 140 грн (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - (ринкова вартість ТЗ після ДТП) 65 439 грн. = 61 701 грн. Страховиком було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь позивача в розмiрi 61 701 грн (платіжне доручення №10243 вiд 22 березня 2022 року) (а.с. 48-50).

Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону.

Таким чином, п. 34.4 Закону передбачено право потерпілої особи на самостійне залучення аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страховою відшкодування та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.32та/або37цьогоЗакону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страховою відшкодування (регламентної виплат).

Судом також встановлено, що строк страхового відшкодування у відповідача закінчився ще 18 березня 2022 року, тому до цього терміну відповідач був зобов`язаний виконати всі відшкодування або заявити про свою незгоду з розміром страхового відшкодування заявленого позивачем та зробити усі необхідні оцінки та висновки, проте, відповідач порушуючи вимоги п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише 21 березня 2022 року зробив власну оцінку пошкоджень транспортного засобу, та не узгоджуючи суму відшкодування здійснив виплату 23 березня 2022 року, чим порушив строк у 90 днів.

Крім того, суд зазначив ,що відповідач у відзиві на позовну заяву, посилався на те, що полісом № ЕР/204441964 передбачено ліміт відповідальності у 130 000 грн., тож ТДВ СК «КРЕДО» може нести відповідальність лише в межах завданої шкоди з урахуванням франшизи, проте, з огляду на позовні вимоги позивач просить стягнути відшкодування в рамках вказаної лімітної суми, з урахуванням вже виплаченого відшкодування.

У зв`язку із невиконанням ТОВ СК «Кредо» зобов`язань щодо виплати позивача страхового відшкодування в повному розмірі, з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України, з ТДВ СК «КРЕДО» підлягають стягненню три проценти річних. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 149/344/15-ц.

Оскільки, в період заборгованості з 19 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року (31 день) з сумою заборгованості 96 158,07 грн 3% річних складають 245,01 грн, в період заборгованості з 22 березня 2022 року по 18 квітня 2022 року (28 днів) з сумою заборгованості 34 457,07 грн. 3% річних складають 79,30 грн, таким чином з ТДВ СК «Кредо» підлягають стягненню 3% річних в розмірі 324,31 грн, та пеня у розмірі 2025,96 грн, з урахуванням сплати пені за прострочення виплати відшкодування в розмірі 136,37 грн (платіжне доручення № 10287 від 25 березня 2022 року).

Щодо розрахунку суми інфляційних витрат на суму боргу, то за період заборгованості з 19 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року: березень 2022 року (на виконання рекомендацій Верховного Суду України (лист «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.97 р. № 62-97р) вважається, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа вiдповiдного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця). Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період березень 2022 року становить: 96 158,07 грн х 104,5% = 100 485,18 грн. Втрати позивача у зв`язку з інфляцією за цей період становлять: 100 485,18-96 158,07=4 327,11 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до звіту виконаного ФОП Соболенко № 22/11/21 від 22 листопада 2021 року про оцінку транспортного засобу «Fiat Grande Punto», в якому зазначено, що вартість матеріального збитку складає 133 234,43 грн, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 37 076, 36 грн (а.с.14-45).

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недоплачена сума страхового відшкодування складає 34 457,07 грн .Крім того, відповідач повинен сплатити пеню за прострочення виплати страхового відшкодування - у розмірі 2 025,96 грн , 3% річних від простроченої суми у розмірі 324,31 грн., інфляційні втрати - у розмірі 4327,11 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині змісту ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчать про особисте тлумачення вказаної норми Закону, а тому не є слушними.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону. Недопустимими, відповідно, є докази, отримані з порушенням закону. Недопустимими також є докази, одержані з неправдивих показань свідка, завідомо неправдивого висновку експерта, фальшивих документів або речових доказів, тобто з порушенням процесуального порядку формування засобів доказування.

Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідачем ТДВ СК «Кредо» звіти оцінювачів Якименко Р.М. та Литвиненко Г.Г. № 17-11-21 від 21 березня 2022 року та звіт № 19777/3000814 від 22 березня 2022 року, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надавались ,а тому посилання на них в апеляційній скарзі відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні .

90-денний термін для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, узгодження суми такого відшкодування та проведення відповідних виплат для відповідача закінчився 18 лютого 2022 року, тобто до введення в Україні воєнного стану, та введення воєнного стану в України ніяким чином не могло завадити відповідачу виконати свої зобов`язання в повному обсязі у встановлений законодавством строк, а тому посилання відповідача в апеляційний скарзі на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року є недоречним .

Доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Будь-яких інших доказів на противагу наданих позивачем доказів, судам першої та апеляційної інстанції зі сторони апелянта не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Судді: