ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м.Суми

Справа №591/4347/21

Номер провадження 22-ц/816/64/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі-Сумська міська рада, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуфізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня2022 року, у складі судді Сидоренко А.П.,ухвалене у м. Суми, повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Турченка Сергія Петровича звернулася до суду із позовною заявою до Сумської міської ради, приватного підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування реєстраційного запису.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

11 червня 2021року невідомі особи почали встановлювати металеву огорожу на прибудинковій території - клумбі, яка безпосередньо примикає до багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , тобто, впритул до житлового будинку. Лише втручанням мешканців будинку та викликом поліції вказані незаконні дії вдалося припинити.

У подальшому було з`ясовано, що частину прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 0,0100 га, співвласником якого є позивачка, без згоди мешканців будинку передано в оренду приватному підприємцю ОСОБА_2 ще у 2005 році на підставі рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР.

З 2005 року по 2021 рік межі цієї земельної ділянки на місцевості межовими знаками встановленого зразка визначено не було, на вказаній земельній ділянці облаштовано клумбу на прохід уздовж будинку, який вимощено плиткою, на іншій частині земельної ділянки посаджені квіти та дерева.

24 червня 2021 року о 02-00 ПП ОСОБА_2 , разом з невідомими особами, без визначення в натурі на місцевості меж орендованої ним земельної ділянки, без розміщення відповідних інформаційних табличок, без огородження відповідної території, почав встановлення металевих конструкцій на частині земельної ділянки впритул до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .У зв`язку з цим було заблоковано прохід уздовж будинку, який вимощено плиткою, огороджено та пошкоджено зелені насадження на відповідній земельній ділянці, відповідну прибудову розташовано впритул до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , що є порушенням права власника на вільне користування власністю, тобто, обмеженням конституційних прав позивача.

Так як у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 не створено об`єднання співвласників, то позивачка звертається з позовом про визнання протиправним та скасування рішення міської ради і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки особисто.

Зазначала, що з архівних відомостей Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 005:007:0010 мала загальну площу 0,6808 га, її було визначено як прибудинковою територію багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Про те, що частина земельної ділянки кадастровий номер 0:05:007:0110, площею 0,0100 га, яку передано в оренду ПП ОСОБА_2 , є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , також зазначено в п. 1.3. договору оренди 26 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. в реєстрі за №774.

Вказувала, що співвласники багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , в тому числі позивачка, згоди на вилучення частини прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_2 не надавали, у зв`язку з цим рішення Сумської міської ради про передачу в оренду частини прибудинкової території та договір оренди земельної ділянки є незаконними, порушують права позивачки на користування відповідною земельною ділянкою.

Зазначала, що межа відповідної земельної ділянки проходить по стіні багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , що позбавляє позивачку права вільного проходу (доступу) до належного їй майна по сформованому порядку використання вказаної земельної ділянки.При формуванні межі земельної ділянки також не передбачено відступу від стіни багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , чим порушено норму п.3.25* ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, відповідно до якої «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м».

У даному випадку принцип функціональної цілісності земельної ділянки після її поділу було порушено, зокрема в її межі земельної ділянки площею 0,0100 га включено прибудинкову територію для проходу уздовж будинку та його обслуговування, відповідну частину земельну ділянки передано під забудову для розташування магазину повністю.

Вважає, що рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005року № 1267-МР, а саме п. 64 додатку до рішення, про передачу в оренду ПП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га кадастровий номер 0:05:007:0110 по АДРЕСА_2 прийнято всупереч діючого в Україні законодавству та має бути визнано незаконним та скасовано.

Крім того, у зв`язку з незаконністю відповідного рішення, Сумська міська рада не мала підстав на укладення договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005року, який має бути визнано недійсним.Також підлягає скасуванню запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право оренди ПП ОСОБА_2 на відповідну земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконним та скасувати п. 64 додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, укладений між Сумською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за № в реєстрі 774;скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №31244371 від 16 квітня 2019року про право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:007:0110, площею 0,0100 га, орендар: ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, а також стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь позивачки судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п. 64 додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду приватному підприємцю ОСОБА_2 , земельної ділянки площею 0,0100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, укладений між Сумської міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за № в реєстрі 774.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто в дольовому порядку з Сумської міської ради, приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати у виді судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп., тобто по 1135 грн 00 коп. з кожного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті Сумською міською радоюрішення від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0100 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , було порушено вимоги ч. 3 ст. 42 ЗК України, а тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування цього рішення. Оскільки договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, укладений між Сумської міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_2 на підставі рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР, яке визнане судом незаконним, то наявні підстави для визнання його недійсним.

Не погоджуючись із рішенням суду фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з протоколу зборів мешканців житлових будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , у тому числі, мешканки квартири АДРЕСА_5 , підписи яких посвідчені головою ЖБК № 43 «Будівельник-2» вбачається, що вказані мешканці не заперечують проти будівництва продовольчого магазину у виді прибудови до будівлі бібліотеки за адресою: АДРЕСА_6 .

Звертає увагу суду на те, що у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала справа № 591/4367/21 за позовом позивачки до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, приватного підприємця ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт спірного продовольчого магазину за вказаною адресою і судом встановлено факт надання згоди позивачки на здійснення ФОП ОСОБА_2 будівництва продовольчого магазину у виді прибудови до будівлі бібліотеки.

Крім того, вказує, що мешканці будинку АДРЕСА_2 , у тому числі і позивачка зверталися з листом на ім`я міського голови після публікації статті в газеті «Ваш шанс» № 9 від 26.02.2003 з проханням здійснити будівництво прибудови магазину до їхнього будинку.

Вважає, що позивачкою не надано суду доказів порушення її прав чи законних інтересів рішенням Сумської міської ради № 1267-МР від.05.07.2005 та договором оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами.Окрім того зазначає, що земельна ділянка, кадастровий номер :05:007:0110 перебуває у комунальній власності Сумської міської ради, а не у приватній власності співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .

Таким чином, Сумська міська рада, у комунальній власності якої знаходилася спірна земельна ділянка, діяла правомірно передала земельну ділянку відповідачу в оренду, а також є законним договір оренди земельної ділянки.

У відзиву на апеляційну скаргу представник позивача оскаржене рішення підтримав і просив залишити без змін, оскільки право оренди ФОП ОСОБА_2 припинено, оскільки бо рішення господарського суду, яким визнано продовжено строк договору оренди спірної земельної ділянки скасовано, оскільки визнано, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розміщення на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку обумовлює набуття речових прав співвласниками такого будинку на частину земельної ділянки, переданої в оренду.

ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Представники позивача та міської ради просили рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи за таких обставин.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції і тому визнає, що оскаржене рішення не відповідає вимогам вказаної статті процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_7 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Підставою видачі свідоцтва про право власності вказано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295 (а.с. 4).

Належність вказаної квартири ОСОБА_1 підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 грудня 2007 року (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295 «Про проведення технічної інвентаризації, реєстрації об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, розташованих на території м. Суми» (п.1) запропоновано керівникам підприємств, установ і організацій усіх форм власності, які мають у своєму господарському віданні нерухоме майно на території м. Суми, вирішити питання інвентаризації і реєстрації, про що скласти відповідні графіки проведення робіт (а.с. 150).

З довідки житлово-будівельного кооперативу №43 «Будівельник-2» від 08 листопада 2007 року №22 вбачається, що ОСОБА_1 є членом житлово-будівельного кооперативу №43 «Будівельник-2» і їй належить кооперативна квартира АДРЕСА_1 . Повна вартість квартири виплачена повністю 25 грудня 1991 року (а.с. 151).

Рішенням Сумської міської ради від 05 липня 2005 року №1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» вирішено надати в оренду земельні ділянки підприємствам, установам, організаціям та підприємцям згідно з додатком.

У відповідності до додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року №1267-МР «Список підприємств, установ, організацій і підприємців, яким надаються оренду земельні ділянки», за п. 64 підприємцю ОСОБА_2 за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради було передано в користування на 10 років земельну ділянку площею 0,0100 га з цільовим призначенням «Землі комерційного використання під розташування магазину» за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 9-10).

26 грудня 2005 року між Сумською міською радою (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішень Сумської міської ради від 5 липня 2005 року № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» та від 28 вересня 2005 року №1384-МР «Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» надав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , площею 0,0100 га (а.с. 11-16).

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, предметом договору визначено категорію землель житлової та громадської забудови (прибудинкової території будинку АДРЕСА_3 -Київських дивізій).

Між сторонами договору підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з яким Сумська міська рада передала, а підприємець ОСОБА_2 прийняв об`єкт оренди - земельну ділянку, загальною площею 0,0100 га, за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 21).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :05:007:0110 площею 0,010 га належить на праві комунальної власності Сумській міській раді та перебуває на праві оренди в ОСОБА_2 (а.с. 23).

Висновками до проекту землеустрою надана згода на відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_2 на території Сумської міської ради Управлінням архітектури містобудування Сумської міської ради, регіональною екологічною інспекцією в м. Суми та Сумському районі, Головним санітарним лікарем м. Суми, відділом культури Сумської міської ради, Сумським міським управлінням земельних ресурсів (а.с. 92-98).

З службової записки начальника відділу обліку комунального майна управління майна департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Лапенко Ірини від 26 жовтня 2021 року № 60 вбачається, що за матеріалами інвентаризаційних справ житлових будинків в житловому будинку по АДРЕСА_4 - 119 квартир та два нежитлових приміщення, в житловому будинку по АДРЕСА_3 - 128 квартир та 8 нежитлових приміщень (а.с. 99).

Сумська міська рада, як власник об`єкта комунальної власності, приймаючи у липні 2005 року рішення про передачу в оренду ОСОБА_2 для будівництва магазину земельної ділянки площею 0,0100 га із земель житлової га громадської забудови, закріплених за житловими будинками АДРЕСА_6 врахувала згоду 89 мешканців цих будинків на будівництво продовольчого магазину у вигляді прибудови до будівлі бібліотеки. Дана згода була оформлена протоколом загальних зборів мешканців цих будинків та письмовим зверненням на ім`я в.о. першого заступника міського голови, серед яких є підпис і позивачки.

Прийнятий міською радою акт індивідуальної дії став підставою для укладення оспорюваного договору оренди цієї земельної ділянки.

Поставив під сумнів протокол зборів та звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 , як належні докази, які доводять наявність згоди користувачів прибудинкової території, закріпленої за багатоквартирними будинками АДРЕСА_2 про використання її частини для будівництва магазину, через відсутність інформації про номери будинків і неможливості достовірно встановити чи є власники квартир, зазначені у цьому протоколі, власниками квартир саме у цих будинків, поза увагою суду залишилися така обставина.

Так, у протокол зборів, який дійсно не містить дати складання, але був долучений до комплексного висновку щодо умов використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень земельної ділянки від 10.03.2005 року, а тому підтверджує, така згода на будівництво магазину 89 мешканцями квартир цим житлових будинків була надана,яке не неможливо без використання земельної ділянки. Таким чином при вирішенні цього питання міська рада дотрималась норми ч.3 ст.42 ЗК, в редакції станом на липень 2005 рік, яка передбачала, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Крім того, питання про вилучення земельної ділянки 0,0100га із прибудинкової території, закріпленої за багатоквартирними будинками АДРЕСА_6 Сумською міською радою при прийнятті рішення 1267-МР 05.07.2005 року не вирішувався, оскільки розглядалось тільки питання тимчасового надання частини вказаною земельної ділянки в оренду під будівництво продовольчого магазину, як об`єкту сфери благоустрою для задоволення потреб населення, враховуючи їх згоду.

На час прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення та перегляду справи апеляційним судом строк дії договору оренди землі вже сплинув, за минулий час оренди земельна ділянка не була використана за цільовим призначенням, а тому сам факт прийняття рішення міською радою у липні 2005 року та укладення органом місцевого самоврядування з ФОП ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки не мали негативних наслідків, для позивача і її права користувача прибудинкової території будинку АДРЕСА_3 , в якому розміщена її власна квартира, порушено не було.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За приписами ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокремаЗК України.

За змістом частин першої, другої, третьої статті 42 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом, вказувала про порушення її права відповідачами на користування спірною земельною ділянкою, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_6 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст. 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 , всупереч вищезазначених вимог, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердженнятого, що прийняттям у 2005 році міською радою рішення про передачу частини земель відповідачем оспорюваного рішення та шляхом укладання спірного договору оренди порушено її законні права та інтереси.

Також позивачкою не доведено те, що уже сформованаземельнаділянкабула передана у власність або постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку по АДРЕСА_6 , або була розроблена відповідна землевпорядна документація щодо визначення розмірів і конфігурації земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія.

Як убачається з матеріалів справи, земельна ділянка по АДРЕСА_6 , на якій розташований багатоквартирний будинок є землею комунальної власності, то Сумська міська рада має розпоряджатися цією земельною ділянкою на підставі ст. 12 ЗК України.

Відтак колегія суддів вважає, що рішення Сумської міської ради про передачу в оренди земельної ділянки, прийнято в межах компетенції міської ради та відповідно до вимог чинного законодавства, не порушує права і охоронювані законом інтереси позивача, тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, Сумською міською радою, правомірно відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки з приватним підприємцем ОСОБА_2 .

Необґрунтованими є посилання позивачки про ненадання нею згоди на передачу в оренду спірної земельної ділянки, оскільки з протоколу зборів, посвідченого головою житлово-будівельного кооперативу №43 «Будівельник-2» вбачається, що мешканці будинків АДРЕСА_8 своїми підписами засвідчили, що не заперечують проти будівництва продовольчого магазину у вигляді прибудови до будівлі бібліотеки за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 100-101). Вказані обставини встановлені рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2022 року у справі 591/4367/21, яке набрало законної сили, та залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.9, 13 ст. 141 ЦПК України, незважаючи на задоволення апеляційної скарги,апеляційний суд покладає фактично понесені витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 2724 грн 00 коп. на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 січня 2022 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко