Ухвала

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 405/4703/20

провадження № 61-230ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління комунальної власності Кропивницької міської ради на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда

від 09 листопада 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, Кропивницька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку Управлінням комунальної власності Кропивницької міської ради (далі - Управління комунальної власності) подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у цивільній справі № 405/4703/20.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, за наступних підстав.

І. Щодо строку на касаційне оскарження

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Безпосередньо в касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на оскарження судових рішень, яке мотивоване тим, що постанова Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року отримана Управлінням комунальної власності Кропивницької міської ради 19 серпня 2022 року, після чого 19 вересня 2022 року заявник вперше подав касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2022 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Представник заявника стверджував, що копію ухвали Верховного Суду від 23 вересня 2022 року було отримано Управлінням комунальної власності 06 жовтня 2022 року, однак на цей час він перебував у відпустці, а в подальшому на лікарняному, у зв`язку із чим отримав документи 02 листопада 2022 року, після чого 02 грудня 2022 року, тобто на його думку в межах строку передбаченого статтею 390 ЦПК України, вдруге подав касаційну скаргу, яку ухвалою від 19 грудня 2022 року Верховний Суд повернув на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Після отримання Управління комунальної власності ухвали Верховного Суду

від 19 грудня 2022 року було втретє подано касаційну скаргу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення

від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду. Однак, очевидно, що таке повторне звернення має бути здійснене без надмірного зволікання.

Наявні в розпорядженні Верховного Суду відомості свідчать про те, що після повернення касаційної скарги ухвалою від 23 вересня 2022 року, заявник повторно подав касаційну скаргу лише 02 грудня 2022 року.

При цьому згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 981 копія ухвали Верховного Суду від 23 вересня 2022 року вручена Управлінню комунальної власності 04 жовтня 2022 року. Більш того, вказана ухвала була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 вересня 2022 року.

Саме по собі перебування одного із працівників Управління комунальної власності у відпустці та на лікарняному не свідчить про поважність зволікання на майже два місяці, із повторним поданням касаційної скарги органом місцевого самоврядування.

Натомість додані до касаційної скарги документи свідчать, що окрім ОСОБА_2 , яким підписана касаційна скарга, до переліку осіб, що вчиняють в судах України дії в інтересах та від імені Управління комунальної власності (самопредставництво) включено ще 3 особи.

Посилання представника заявника, на те, що тридцятиденний строк на касаційне оскарження передбачений статтею 390 ЦПК України необхідно обчислювати із 02 листопада 2022 року, тобто з дати отримання ним особисто після виходу із відпустки копії ухвали Верховного Суду

від 23 вересня 2022 року є помилковими, оскільки предметом касаційного оскарження є не ухвала Верховного Суду, а рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада 2021 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року, а отже строк на касаційне оскарження, в даному випадку, необхідно обчислювати з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду.

За таких обставин, на даний час, наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

ІІ. Щодо сплати судового збору

В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заяву подано до суду у серпні 2020 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Враховуючи викладене, розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 840,80 грн (із розрахунку (420,40 грн х 200%), де 420,40 грн це 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня 2020 року.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

До касаційної скарги додана копія платіжного доручення № 20 від 26 квітня 2022 року про сплату Управлінням комунальної власності судового збору в сумі 681 грн на реквізити, які не передбачені для сплати судового збору при зверненні до Верховного Суду.

ІІІ. Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник у касаційній скарзі посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України зазначає про необхідність відступлення від висновків викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня

2022 року у справі № 303/4297/20, в ухвалах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 260/988/19, від 22 лютого 2021 року у справі № 908/183/20.

Вказане свідчить, що заявник помилково тлумачить пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, вірне застосування якого передбачає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовує висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а особа, яка подає касаційну скаргу обґрунтовує необхідність відступлення від висновку Верховного Суду застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Натомість в оскарженій постанові Кропивницького апеляційного суду

від 03 серпня 2022 року, не вказано про застосування висновків Верховного Суду у справах № 303/4297/20, № 260/988/19, № 908/183/20 від яких, на думку заявника, необхідно відступити.

За таких обставин, посилання заявника на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, є некоректним.

Таким чином, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Отже заявник має самостійно визначити передбачену частиною другою статті 389 ЦПК України підставу (або підстави, якщо вони не є взаємовиключними) касаційного оскарження рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада 2021 року і постанови Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 405/4703/20 та обґрунтувати їх у касаційній скарзі.

При цьому заявник має враховувати, що надання правової оцінки ухвалам Верховного Суду від 23 вересня 2022 року та від 19 грудня 2022 року про повернення касаційних скарг, не належить до повноважень суду касаційної інстанції передбачених статтею 409 ЦПК України.

ІV. Щодо надання доданих до копії касаційної скарги матеріалів відповідно до кількості учасників справи

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Заявник не надав копії доданих до касаційної скарги матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада

2021 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року;

2) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі;

3) надання копій уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи;

4) надання документу, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда

від 09 листопада 2021 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 405/4703/20 наведені у касаційній скарзі Управління комунальної власності Кропивницької міської ради від 31 грудня 2022 року.

Касаційну скаргу Управління комунальної власності Кропивницької міської ради на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда

від 09 листопада 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 405/4703/20 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення Управлінню комунальної власності Кропивницької міської ради копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, а в разі, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович