РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2221/22

03 квітня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі учасників справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явився

представника позивача - адвокат Петришин А.М.

відповідач ОСОБА_2 - не з`явився

представник відповідача - адвокат Стецюк М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач передав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти на суму 2869781 грн, що за курсом Національного банку України станом на 10 листопада 2021 року еквівалентно сумі в розмірі 109325 доларів США.

На підтвердження отримання коштів відповідач надав розписку від 10 листопада 2021 року із зазначенням умов їх повернення, а саме до 10 березня 2022 року.

Проте, вказує, що коштів відповідач до 10 березня 2022 року позивачу не повернув та уникає від виконання зобов`язань щодо встановленого та погодженого порядку та умов повернення грошових коштів.

Вказує, що неодноразові звернення позивача з проханням дотриматись зобов`язання щодо повернення коштів відповідач ігнорує.

Зазначає, що оскільки у розписці визначено грошовий еквівалент позичених коштів у доларах США на момент передачі їх в позику, то позивач вважає, що за необхідне стягнути з відповідача суму боргу по розписці від 10 листопада 2021 року у розмірі 3997862 грн, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 21 вересня 2022 року еквівалентно сумі в розмірі 109325 доларів США.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 3997862 грн в рахунок погашення боргу за розпискою від 10 листопада 2021 року.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Петришин А.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив задовольнити позову у повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Стецюк М.Ю., в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає відсутні підстави для його задоволення, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_2 підписував спірну розписку від 10.11.2021 року .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

10 листопада 2021 року ОСОБА_2 написав письмову розписку за змістом якої останній, перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій позичив в борг у ОСОБА_1 суму в розмірі 2 869 781 грн, що еквівалентна сумі 109325 доларів США за курсом нацбанку на день складання розписки. Зобов`язується повернути вказану отриману суму не пізніше 10 березня 2022 року.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, 2 ст.533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між сторонами на підставі договору позики від 10 листопада 2021 року виникли зобов`язальні правовідносини, за якими відповідач, отримав в позику від позивача кошти в сумі 2 869 781 (два мільйони вісімсот шістдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн, яка була еквівалентна сумі 109325 доларів США за курсом Національного банку України станом на день складання розписки та зобов`язався повернути вказану позику позивачу не пізніше 10 березня 2022 року.

Отриману позику відповідач у визначений договором позики строк не повернув, а відтак у позивача виникло право вимоги до відповідача про повернення вказаних коштів.

При цьому суд враховує, що оскільки договором позики було визначено еквівалент позиченої суми в доларах США, то позивач, відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України, вправі вимагати повернення позики у гривнях в сумі, яка на момент звернення 21.09.2022 до суду з позовом відповідно до встановленого Національним банком України курсом відповідає 109325 доларів США, а саме в сумі 3 997 862 (три мільйони дев`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот шістдесят дві) грн.

Суд також враховує, що відповідачем доводів позивача не спростовано, доказів на повернення позивачу коштів не надано.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 12405 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 141, 223, 247, 280, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 997 862 (три мільйона дев`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот шістдесят дві гривні), 00 грн. в рахунок погашення боргу за розпискою від 10 листопада 2021 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

13 квітня 2023 року

СуддяЛ. А. Грипіч