Провадження № 2-ві/201/6/2023
УХВАЛА

27 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Моренко Д.Г., без участі сторін, розглянувши питання про відвід судді Покопцевої Д.О. від розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця.

У поданій скарзі заявник, зокрема, зазначив, що він заявляє відвід від участі у цій справі прямо заінтересованим за педикульозними ознаками у її вирішенні особам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидової С.О. від 13 березня 2023 року заявлено самовідвід від розгляду скарги на дії державного виконавця.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року справу було передано судді Антонюку О.А.

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 14 березня 2023 року заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2023 року справу було передано судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 14 березня 2023 року заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2023 року справу було передано судді Покопцевій Д.О.

Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 22 березня 2023 року визнано заявлений відвід необґрунтованим та передано справу для вирішення питання про відвід.

22 березня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2023 року справу було передано судді Антонюку О.А.

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 23 березня 2023 року заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 23 березня 2023 року справу було передано судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 23 березня 2023 року заявлено самовідвід.

23 березня 2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано судді Батмановій В.В.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 23 березня 2023 року заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2023 року справу було передано судді Демидовій С.О.

Ухвалою судді Демидової С.О. від 24 березня 2023 року заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2023 року справу було передано судді Наумовій О.С.

Процесуальне питання про відвід судді Покопцевої Д.О. розглянуто в порядку письмового провадження, згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, оскільки необхідності у виклику сторін немає.

Суд, вивчивши подану заяву про відвід головуючого судді та матеріали справи, приходить до наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вважає за можливе розглянути питання про відвід судді Покопцевої Д.О. у розгляді скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця по суті, оскільки суддя дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені відповідачем, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Так, у поданій скарзі заявник зазначив, що він заявляє відвід від участі у цій справі прямо заінтересованим за педикульозними ознаками у її вирішенні особам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

При цьому заявник не обґрунтовує та не конкретизує причини заявлених ним відводів суддям Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська взагалі.

Посилання заявника на таку причину відводу, як те, що судді є «прямо заінтересованими за педикульозними ознаками у вирішенні справи особами», в силу положень ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу.

Отже, аналізуючи викладені представником заявника підстави для відводу, суд приходить до висновку, що наведені доводи, не є підставою для відводу судді, передбачені ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Аналізуючи викладені ОСОБА_1 підстави для відводу, суд приходить до висновку, що наведені заявником доводи, не є підставою для відводу судді, передбачені ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

З огляду на викладене та враховуючи вказані підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Покопцевої Д.О. у цивільній справі № 201/10234/20 (провадження № 4-с/201/13/2023) є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Наумова