Провадження №2/752/2894/23
23 січня 2023 року м. Київ
Голосіїївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Венгерчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального автотранспортного підприємства №273904 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
Адвокат Палій Альона Віталіївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Комунального автотранспортного підприємства №273904 (далі - КАТП №273904) про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 05.08.2022 ОСОБА_1 припинив трудові відносини з відповідачем на підставі п.5 ст.36 КЗпП України.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2021 по 28.10.2022 становить 244479 грн.
Просила стягнути з КАТП №273904 на користь ОСОБА_1 :
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2021 по 28.10.2022 в розмірі 244479 грн.;
судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
08.11.2022 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
25.11.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
23.01.2023 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явились.
Представник позивача адвокат Палій А.В. надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КАТП №273904 в період з 21.09.2016 по 05.08.2022.
Трудові відносини були припинені на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням позивача на роботу до іншого підприємства, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 та копією наказу КАТП №273904 від 05.08.2022 №119-к.
На момент звільнення ОСОБА_1 мав право на отримання компенсації за невикористану відпустку в кількості 55 календарних днів, що підтверджується копією наказу КАТП №273904 від 05.08.2022 №119-к.
Відомості про проведення з позивачем повного розрахунку на день ухвалення судового рішення відсутні.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі суд відзначає наступне.
Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Оскільки позивач звільнився з роботи, то відповідач мав виплати всі суми, що належать ОСОБА_1 від підприємства в день звільнення. Проте відповідач свого обов`язку не виконав, чим порушив права позивача, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення боргу по заробітній платі в повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд відзначає наступне.
Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день проведення фактичного розрахунку, суд враховує, що позивач була звільнений 05.08.2022, в день звільнення він знаходилася на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і до дня, який зазначений у позові, тобто за період з 06.08.2022 по 28.10.2022, включно, в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок).
При цьому вимога позивача стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.12.2021 по 05.08.2022 є необґрунтованою, оскільки в цей період часу позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, а на останнього покладається відповідальність у вигляді сплати середнього заробітку у випадку не проведення розрахунку зі звільненим працівником у день його звільнення, про що зазначено у ст.117 КЗпП України.
Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана дана виплата.
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. (абзац четвертий пункту 8 розділу IV Порядку).
Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 по справі №6-195цс134.
Середньоденна заробітна плата позивача становить 1177,54 грн. та розраховується наступним чином.
Інші відомості суду надані не були.
Загальна кількість робочих днів за період з 06.08.2022 по 28.10.2022, включно, становить 60 робочих днів, яка складається з 18 робочих днів затримки у серпні 2022 року, 22 робочих днів затримки у вересні 2022 року, 20 робочих днів затримки у жовтні 2022 року.
При цьому суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в п.91 постанови від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц та вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, який має компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дії працівника та бездіяльність роботодавця у спірних правовідносинах.
Суд вважає, що на день звільнення позивача не існувало об`єктивних обставин, що перешкоджали провести розрахунок. Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав. У зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення відповідача від передбаченого ст. 117 КЗпП України обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню.
Щодо вимог про стягнення компенсації за дні невикористаної відпустки суд відзначає наступне.
Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні приписи містить ч.1 ст. 83 КЗпП України.
Пунктом 7 розділу IV Порядку встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.
Суд відзначає, що цей розрахунок обчислений без урахування вимог, визначених пунктом 7 розділу IV Порядку.
Суд відзначає, що для обчислення заробітної плати для розрахунку компенсації за невикористану позивачем відпустку слід брати виплати за 12 останніх місяців, що передують місяцю виплати компенсації за не використані дні відпустки з урахуванням того, за який період у позивача виникло право на відпустку, але відпустка позивачем не використовувалась.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Суд відзначає, що позивачу слід повернути з державного бюджету судовий збір в сумі 592,35 грн. за вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку, оскільки він був сплачений помилково, т.я. компенсаційні виплати входять до складу заробітної плати, за стягнення якої відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку (29,6%) підлягає стягненню судовий збір в сумі 723,65 грн.
З відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі (29,6%) підлягає стягненню судовий збір в сумі 646,27 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу суд відзначає наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
11.10.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Палій А.В. був укладений договір про надання правової допомоги адвоката пунктом 4.1., якого встановлено, що для початку виконання робіт клієнт сплачує адвокату аванс в розмірі 5000 грн. Сторони дійшли згоди щодо розміру послуг: вартість 1 години роботи - 1000 грн., написання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення - 2000 грн., вартість представництва інтересів у суді першої інстанції за одне судове засідання - 1500 грн., вартість адвокатського запиту - 1200 грн., вартість заяви, клопотання - 1200 грн.
11.10.2022 ОСОБА_1 сплатив адвокату Палій А.В. 5000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 11.10.2022 №274.
28.10.2022 складений акт виконаних робіт відповідно до договору від 11.10.2022, згідно з яким адвокат Палій А.В. надала наступні послуги: консультація позивача, підготовка, написання позовної заяви, формування додатків до неї та подання її до суду.
Аналізуючи надані докази, суд відзначає, що в акті виконаних робіт від 28.10.2022 в порушення вимог п. 2 ч.4 ст. 137 ЦПК України не зазначений часом, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Крім того, в цьому акті зазначені виконані послуги, вид та вартість яких не зазначена сторонами у п. 4.1. договору про надання правової допомоги адвоката від 11.10.2022.
За таких обставин, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок розміру витрат на правничу допомогу відповідно до виду наданої послуги та часу, витраченого адвокатом на її надання, що має наслідком відмову в задоволенні вимоги про їх для відшкодування позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 137, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272-273, 280-284, 287-289, 354 - 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з Комунального автотранспортного підприємства №273904 на користь держави судові витрати в розмірі 646 (шістсот сорок шість) грн. 27 коп.
Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 592 (п`ятсот дев`яносто дві) грн. 35 коп. згідно з квитанцією ID від 21.11.2022 №0180-0904-5853-7923.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Палій Альона Віталіївна, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунальне автотранспортне підприємство №273904, місцезнаходження: м. Київ, вул. Охтирська, буд.8, код ЄДРПОУ 273904.

Суддя Ж. І. Кордюкова