Справа № 143/849/22
Провадження № 22-ц/801/449/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 рокуСправа № 143/849/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А.В., представника ФГ «Ланецького» - адвоката Красномовець Н.П., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області про забезпечення позову від 02 січня 2023 року у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Ланецького» до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , державний реєстратор Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Козак Руслан Віталійович про визнання недійсною додаткової угоди,

в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року представник ФГ «Ланецького» - адвокат Стороженко С.С. звернувся в суд з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Ланецького» до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , державний реєстратор Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Козак Руслан Віталійович про визнання недійсною додаткової угоди, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України, акредитованим суб`єктам, нотаріусам вносити зміни щодо відомостей, які містяться в єдиному державному реєстрі нерухомого майна та їх обтяжень, а саме: вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельною ділянкою, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка належить Орендодавцю ОСОБА_1 ; заборони Державним кадастровим реєстраторам вносити будь-які відомості до Державного земельного кадастру та не виключаючи відомості щодо поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок та інше, що стосується земельної ділянки, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка належить Орендодавцю ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що 10.09.2010 орендар ФГ «Ланецького» та ОСОБА_1 уклали договір оренди землі, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області терміном на 10 років.

23.12.2016 ФГ «Ланецького» уклало додаткову угоду до договору оренди землі від 10.09.2010, якою термін дії договору було продовжено на 10 років.

01.03.2020 ФГ «Ланецького» в особі Ільченка О.В. уклало додаткову угоду до договору оренди землі від 10.09.2010 про розірвання договору оренди та додаткових угод, що укладені до цього договору, предметом яких є земельна ділянка, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070.

29.03.2021 державним реєстратором Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Козаком Р. В. проведено державну реєстрацію припинення речового права оренди на підставі додаткової угоди (рішення №357395870 від 31.03.2021).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.09.2022 станом на 01.03.2020 по юридичній особі Фермерське господарство «Ланецького» в розділі керівник юридичної особи зазначено ОСОБА_3 , а відтак ОСОБА_2 на день підписання додаткової угоди від 01.03.2020 не був головою фермерського господарства, а відтак виникають сумніви щодо дійсності вказаного підпису. Крім цього представник позивача ставить під сумнів і підпис ОСОБА_1 у додатковій угоді від 01.03.2020 до договору оренди від 10.09.2010.

Також зазначає, що відповідач ОСОБА_1 може укласти інший договір оренди з іншою особою та внести відомості до Єдиного державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, що ускладнить поновлення порушеного права оренди на земельну ділянку ФГ «Ланецького» за захистом яких воно звернулося до суду.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 02 січня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України (далі - державним реєстраторам), акредитованим суб`єктам, нотаріусам вносити зміни щодо відомостей, які містяться в єдиному державному реєстрі нерухомого майна та їх обтяжень, а саме: вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельною ділянкою, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області та належить Орендодавцю ОСОБА_1 .

Заборонено Державним кадастровим реєстраторам вносити будь-які відомості до Державного земельного кадастру та не виключаючи відомості щодо поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок та інше, що стосується земельної ділянки, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області та належить Орендодавцю ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Щавінський К.С. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених прав, за захистом яких позивач звернувся.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

У заяві про забезпечення позову представник ФГ «Ланецького» - адвокат Стороженко С.С. вказує, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсною додаткової угоди від 01 березня 2020 року, укладеної ОСОБА_1 з ФГ «Ланецького» в особі Ільченка О.В., до договору оренди землі від 10.09.2010 року про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2,5330 га з кадастровим номером :01:002:0070, яка розташована на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Судом першої інстанції вірно враховано, що між сторонами дійсно виник спір, а заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, а також є необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача, а лише обмежує його у здійсненні права на вчинення реєстраційних дій та відповідно розпорядження земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельною ділянкою, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка належить ОСОБА_4 ; заборони Державним кадастровим реєстраторам вносити будь-які відомості до Державного земельного кадастру та не виключаючи відомості щодо поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок та інше, що стосується земельної ділянки, площею 2,5330 га, кадастровий номер :01:002:0070, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка належить Орендодавцю ОСОБА_1 , обраний спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування заходів забезпечення, які випливають з фактичних обставин справи та свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича залишити без задоволення.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області про забезпечення позову від 02 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота Т.О. Денишенко