Номер провадження 2/754/1089/23
Справа №754/9609/22
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2023 рокуДеснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сенюти В.О.,

при секретарі Василенко О.Г.,

за участю:

представника позивача: Казьмірової І.В.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що наказом від 17.08.2021 року № 2378-с до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» з 01.09.2021 року зараховано ОСОБА_2 студенткою 1 курсу, денної форми навчання, за спеціальністю 061 Журналістика, за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 18.08.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання платної освітньої послуги № РЗ-11/104 для здобувача вищої освіти ОСОБА_2 . За умовами договору, відповідач мав щомісячно сплачувати у безготівковій формі за освітню послугу у розмірі 3850,00 грн. Відповідач здійснив оплату за освітню послугу за період з вересня 2021 - лютий 2022 рр. В подальшому будь-яких коштів від відповідача в рахунок оплати за освітні послуги за період з березня 2022 року по червень 2022 року не надходило. У зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 15400,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, а наведені доводи такими, що не відповідають обставинам справи. Вказав, що донька, яка є студенткою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» змушена була виїхати за кордон. У телефонному режимі студентка повідомила представників закладу про те, що виїхала за межи України та не проходить навчання. Позивачем не було долучено доказів того, що навчання проводилось та не було вчинено відразу дій щодо відрахування студента.

Представник позивача подала відповідь на відзив та просила позов задовольнити. Представник позивача вказала на те, що після запровадження воєнного стану в Україні, позивач продовжував надавати освітні послуги всім здобувачам вищої освіти, в тому числі й тим, які виїхали за межі України. Надані відповідачем докази не свідчать про повідомлення студенткою про припинення нею навчання. Відповідач в свою чергу не ініціював питання про розірвання договору. 11.07.2022 року ОСОБА_2 було відраховано з КПІ ім. Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 11.07.2022 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву з викладених у позові підстав та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що 10.03.2022 року донька виїхала за межі України. Зв`язавшись із своїм куратором в навчальному закладі, повідомила останнього про те, що має намір переводитися до іншого навчального іноземного навчального закладу. Останній платіж було ним вчинено у лютому 2022 році.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 2378-с від 17.08.2021 року та додатку до нього, ОСОБА_2 була зарахована з 01.09.2021 року студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Видавнича справа та редагування, Реклама і зв`язки з громадськістю» за кошти фізичних та/або юридичних осіб (а.с.5-6).

17.08.2021 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та ОСОБА_2 укладено договір про навчання в Університеті № 061/263.

Згідно п. 2 Договору про навчання в Університеті, Університет бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчальний 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору. Здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Реклама і зв`язки з громадськістю, спеціальністю 061 Журналістика, для здобуття ступеня вищої освіти - бакалавр.

18.08.2021 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та ОСОБА_1 було укладено договір № РЗ-11/104 про надання платної освітньої послуги (надалі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору - предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу Університетом за Договором про навчання в Університеті № 061/263 від 17.08.2021 року.

Згідно п. 2.1. договору вартість освітньої послуги за навчання становить за 2021-2022 рік - 38500 грн.

Відповідно до п. 3 Договору замовник вносить плату щомісячно.

Відповідно до наказу № 1554-с від 11.07.2022 року ОСОБА_2 відраховано за невиконання індивідуального навчального плану з 11.07.2022 року.

Як вбачається з пояснень відповідача та не заперечувалося представником позивача, ОСОБА_1 останній платіж за навчання здійснив у лютому 2022 року.

З позовної заяви та наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за договором № РЗ-11/104 від 18.08.2021 року вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 15400, 00 грн. за період з березня 2022 року по червень 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Першого проректора № НУ/55/2022 від 22.03.2022 року «Про заходи щодо організації та проведення освітнього процесу від час правового режиму воєнного стану» освітній процес в КПІ ім.. Ігоря Сікорського відновлено з 04.04.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що позивачем послуги надавалися відповідно до вимог щодо якості надання освітніх послуг. Претензій щодо ненадання (чи надання не у повному обсязі чи неналежної якості) останніх послуг з боку відповідача не надходило.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач у лютому 2022 року оплату здійснив, відновлення освітнього процесу мало місце з 04.04.2022 року, суд приходить до висновку про те, що заборгованість за навчальний процес слід обраховувати за період з квітня 2022 року по червень 2022 року, що становить 11550, 00 грн. (3850 грн. * 3 місяці=11550 грн.).

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 повідомляла про припинення навчання, а відтак не має сплачувати за освітні послуги суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами.

Надані відповідачем роздруківки листування з месенджеру не свідчать про те, що ОСОБА_2 повідомила навчальний заклад про припинення свого навчання у навчальному закладі або розриває договір згідно пп.2 п. 17 Договору про навчання в Університеті від 17.08.2021 року.

Крім того, будь яких дій згідно положення ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту» відповідачем вчинено не було.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом стягнення заборгованості за три місяці (з квітня по червень 2022 року) у розмірі 11550,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1860,75 грн. ( 1) 11550*100/15400= 75%; 2) 2481,00*75/100= 1860,75)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» заборгованість в сумі 11550,00 грн. та судові витрати у розмірі 1860,75 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Позивач: Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» - , м. Київ, пр-т. Перемоги, 37.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено: 04.05.2023 року.

Суддя: В.О.Сенюта