ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/801/21 Номер провадження 22-ц/814/2062/23Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника АТ «Перший український міжнародний банк» Кущ Я.В. на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просилв стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 601 від 30.07.2019 року в сумі 69067,29 грн. та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання за кредитним договором № 601 від 30.07.2019, у зв`язку з чим станом на 07.04.2021 року має заборгованість у розмірі 69067, 29 грн., яка складається з: 39536,57 грн. заборгованість за кредитом, 3,08 грн - заборгованість по процентам, 29382,40 грн - заборгованість за комісією, 145,24 грн - штрафні санкції.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано підтвердження того, що стягнення заборгованості з відповідача за Кредитним договором №601 від 30.07.2019 на підставі виконавчого напису від 10.11.2020 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною № 1172 не здійснено і на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість за вказаним кредитним договором.

З вказаним судовим рішення не погодився позивач, в інтересах якого апеляційну скаргу подав представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.03.2021 року виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною № 1172 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення набрало законної сили 06.04.2021 року. Після чого, Банк звернувся до суду з даним позово.

Вказує, що в ході виконання всказаного судового рішення, в примусовому порядку з відповідача на користь банку було стягнуто 2701,29 грн, про що відображено у виписці наданій до суду. Зазначає, що заборгованість перед банком не погашена, тому Банк має законенне право звернутися до суду з даним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що позивачем не було доведено що між сторонами було в належній формі укладено кредитний договір. Вважає, п. 4 спірного договору нікчемним. Вказує на неправомірність дій банку щодо нарахування відсотків після пред`явлення вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2019 відповідач підписала заяву №601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якої відповідач отримала від позивача кредит у сумі 50000,00 грн зі сплатою відсотків закористування кредитому розмірі 0,01 % річних, комісією за обслуговування заборгованостіу розмірі 3,99 % щомісяця, на строк 36 місяців.

За розрахунком позивача, станом на 07.04.2021 заборгованість за кредитним договором склала 69067,29 грн., з яких: 39536,57 грн - заборгованість за кредитом, 3,08 грн - заборгованість по процентам, 29382,40 грн - заборгованість за комісією, 145,24 грн - штрафні санкції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем предявлено позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №601 від 30.07.2019 за період та в розмірі заборгованості, за яким приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною видано виконавчий напис від 10.11.2020.

Суд не знайшов правових підстав для задоволення позову, так як позивач не надав доказів, того, що заборгованість за виконавчим написом не була погашена в пимусовому порядку.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно інформації з ЄДРСР встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області 01 березня 2021 року визнано виконавчий напис № 35814 від 10.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА _1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором від 30.07.2029 № 601 у сумі 56 779 грн 11 коп, таким, що не підлягає задоволенню. Вирішено питання судових витрат.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.04.2021 року. З даним позовом Банк звернувся до суду в травні 2021 року, тобто після того, як виконачий напис за заявою ОСОБА_3 , було визнано таким, що не підлягає виконання.

З виписки по рахунку вбачається, що в ході примусового виконання вказаного рішення з відповідача в рахунок погашення заборгованості стягнуто 06.01.2021 року 695,48 грн та 05.02.2021 року 1375,68 грн. зазначені кошти Банком зараховано на погашення заборгованості за договором №601 від 30.07.2019р.

У зв`язу з чим, висновок суду про те, що банком не було доведено існування перед банком заборгованості за договором №601 від 30.07.2019р. є помилковим.

Таким чином, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за яким не було здійснено повне погашення заборгованості, дає законне право банку пред`явити позов до відповідача про стягнення заборгованості.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Встановлено, що на підставі заяви №601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 50000,00 грн., які станом на час звернення позивача до суду з даним позовом не повернула. Згідно наданої виписки вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами та часково погашала заборгованість. Станом на 07.04.2021 рік ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед банком за тілом кредиту у розмірі 39536,57 грн. (а.с. 15-37)

Підписана відповідачем заява містить всі істотні умови кредитного договору, крім умови про штрафні санкції та розшифрування/переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія заобслуговування кредиту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зроблено висновок, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року в справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо.

Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначенихстаттею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другоїстатті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другоюстатті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Звертаючись до суду з даним позовом Банк не надав даних про отримання відповідачем примірнику Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 30.07.2019.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення заяви №601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 30.07.2019 в частині встановлення позичальнику обов`язку із сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99 %, що становить 1995,00 грн щомісяця, та 145, 24 грн штрафних санкцій є нікчемним.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За період існування кредитних правовідносин між сторонами відповідач сплатив позивачу комісію на загальну суму 10517,60 грн. /а.с. 16/

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що сплачена відповідачем комісія підлягає зарахуванню до основної заборгованості відповідача в порядку ст. 216 ЦК України (39536,57 грн. - 10517,60 грн).

Звертаючись до суду з даним позовом Банк просив стягнути на свою користь відсотки за користування кредитом нараховані станом на 07.04.2021 р. у розмірі 3,08 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушення відповідачем умов договору, Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та 20.08.2020 року на адресу відповідача направив письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором №601 (а.с. 12, 13)

У зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги, право Банку, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Проте, з наданого Банком розрахунку вбачається, що після визначеного банком строку (27.08.2020р.) для повернення позичальником заборгованості, кредитодавець продовжував нараховувати відсотки, що є незаконним.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту - 29 018,97 грн (39536,57 грн. - 10517,60 грн сплачена відповідачем комісія) + проценти за користування кредитом 1,89 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове, яким позов акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 601 від 30.07.2019 року в сумі 29020,86 грн

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як, позов та апеляційна скарга задоволені на 42%, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 1430,10 грн.

Керуючись ст.ст 367, п.2 ч.1 ст. 374, п. 3, 4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника АТ «Перший український міжнародний банк» Кущ Я.В. задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 липня 2022 року - скасувати. Ухвалити нове.

Позов акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 601 від 30.07.2019 року за тілом кредиту та відсотками - 29020,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судови й збір у розмірі 1430,10 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21.03.2023.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль