ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/525/22Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/66/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Жук В.М.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2022 року (ухвалене суддею Чир П.В., дата складення повного тексту 20 вересня 2022 року) у справі № 594/525/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач незаконно прийняв рішення про виплату йому тільки 50% майнової шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, а також безпідставно відмовився переглянути своє рішення по страховій справі, відтак просив стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» на його користь 18 938,24 грн страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «LEXUS-RX350» внаслідок ДТП, пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в сумі 3 578,55 гри, інфляційні збитки в розмірі 3 865,29 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 692,67 грн, моральну шкоду, спричинену протиправною поведінкою в сумі 5000 грн. та 675,36 грн. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням автототехнічного експертного дослідження.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача в користь позивача страхове відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18938,24 грн., пеню у розмірі 3578,55 грн., інфляційні збитки у розмірі 3865,29 грн., три проценти річних у розмірі 692,67 грн. та 675,36 грн. витрат за проведення автотехнічного експертного дослідження. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає оскаржуване рішення суду необґрунтованим, безпідставним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що жоден із учасників ДТП не вказував ні в Європротоколі, ні в письмових поясненнях (повідомленнях про ДТП), які надавались в ПАТ НАСК ОРАНТА 18.02.2022 року про те, що автомобіль Лексус нерухомо стояв на місці зіткнення, зокрема в Європротоколі у розділі 12 ОБСТАВИНИ пункт перший під час стоянки/зупинки позивачем не відмічений хрестиком. Крім цього, в письмовому повідомленні ОСОБА_2 у розділі Опис події зазначено, що водій т/з Lexus 350 заїжджав в подвір`я, а він виїжджав з подвір`я з горба та через голольод не затормозив і в`їхав в Лексус автомобілем ВАЗ.

Вказує на те, що судовий експерт при наданні свого висновку керувався виключно вихідними даними та обставинами про які зазначив йому позивач, а не матеріалами страхової справи №46107. Вважає, що за обставин викладених позивачем у вихідних даних для проведення автотехнічного експертного дослідження містяться відомості про порушення водієм Лексуса п.2,3 д), п.15 ж), и) та п.15.10 д) ПДР України, однак експерт у своєму висновку від 08.12.2021 року даним діям позивача не надав жодної оцінки. При цьому, звертає увагу, що у вищезгаданому висновку експерта від 08.12.2021 року не зазначено, що експерт ОСОБА_3 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлений для подання до суду, тому вважає даний доказ не є належним та допустимим відповідно до правової позиції Великої Палати ВС у постанові від 18 грудня 2019 року №522/1029/18.

Вказує на те, що оскільки у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, встановлено, що транспортний засіб позивачем відремонтовано, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає необґрунтованими доводи апелянта про надуманість його твердження щодо вжиття заходів гальмування та перебування його автомобіля під час зіткнення у нерухомому стані, з огляду на обставини та механізм ДТП, а саме застосування ним гальмування до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки у вигляді зустрічного транспортного засобу, на виконання вимог п.12.3 ПДР України, не свідчить про те, що ДТП сталася під час стоянки чи зупинки в розумінні визначених п.1.10 ПДР України термінів. Звертає увагу на те, що його пояснення та пояснення ОСОБА_2 , що викладені в повідомленні про ДТП від 18.02.2021 року, ніяким чином не суперечать тому, що його автомобіль Лексус на момент зіткнення перебував у нерухомому стані, оскільки зміст пояснень є неповним і не розкриває всі обставини ДТП. Зазначає, що відповідачем було відмолено у проханні його представника щодо проведення подальшого розслідування страхового випадку та взяття додаткових пояснень у обох водіїв. Вказує на те, що відповідачем умисно не було взято до уваги його заяву від 22.02.2021 року, в якій зазначено, що на момент зіткнення автомобіль Лексус перебував у нерухомому стані. Оскільки Європротокол складено у відповідності до вимог чинного законодавства, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність страхового випадку та вини тільки водія ОСОБА_2 у вчиненні даної ДТП. Вважає необґрунтованим твердження відповідача, що судовим експертом Бодоряком Ю.Д. не бралися до уваги матеріали страхової справи, оскільки з поміж іншого, до Тернопільського НДЕКЦ МВС України ним долучились матеріали страхової справи №46107, які були йому надані на його вимогу страховою компанією, про що також зазначено у самому висновку експерта. Посилання апелянта щодо порушення позивачем вимог п.2,3 д), п.15 ж), и) та п.15.10 д) ПДР України вважає безпідставними, так як зупинка його транспортного засобу була пов`язана з виконанням вимоги п.12.3 ПДР України. Доводи апелянта про недопустимість доказу висновку експерта від 08.12.2021 року з мотивів не зазначення у ньому інформації, що експерт Бодоряк Ю.Д. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлений для подання до суду, вважає необґрунтованими, з огляду на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у справі №520/16580/18 від 13 квітня 2022 року. Вважає безпідставним посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18, оскільки предметом розгляду даної справи були інші обставини, так як у даній справі встановлено, що складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року. Вважає безпідставним посилання апелянта на відсутність доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, оскільки згідно постанови Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №753/21177/16-ц, постанови Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №4669318/14-ц рахунок на оплату ремонтно-відновлювальних робіт та акти виконаних робіт надані СТО не є належними та допустимими доказами у справі про стягнення матеріальної шкоди завданої ТЗ внаслідок ДТП, оскільки перевага в такому випадку повинна надаватись оцінці проведеній страховою компанією. Звертає увагу і на те, що розмір відновлювального ремонту, визначеного страховою компанією, ним не оспорюється, а позовні вимоги були пов`язані з недоплатою страхової суми у зв`язку із визначенням відповідачем обопільності його вини у даному ДТП.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів зазначених у ній та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає таким вимогам.

Судом встановлено наступні обставини.

17.02.2021 року за участю транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_1 , на прибудинковій території, будинку АДРЕСА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 17.02.2021 року, в графі 14 ОСОБА_4 вказав, що ДТП сталася з його вини.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована Полісом №АТ378348, діючого на 24.05.2022 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

18.02.2021 року учасником ДТП ОСОБА_2 до «НАСК «ОРАНТА», подано два повідомлення про ДТП №2 та №3, за його та ОСОБА_1 підписами.

Власником автомобіля марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, є ОСОБА_1

22.02.2021, за участю учасника ДТП ОСОБА_1 , начальником ЦКП ТОД, складено протокол (акт) огляду транспортного засобумарки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, яким визначено перелік пошкоджень автомобіля.

11.03.2021 начальником Управління врегулювання збитків ПАТ НАСК «ОРАНТА» затверджено розрахунок страхового відшкодування щодо пошкодженого 17.02.2021 року транспортного засобу марки «Lexus RX350», д.н.з. НОМЕР_2 , та в графі 24 «Розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються)» вказано суму в розмірі 62123,51 грн, в графі 28 «Франшиза» - 1500 грн, в графі «Сума страхового відшкодування» - 29561,76 грн. Підставою зменшення розміру страхового відшкодування визначено обопільну вину учасників ДТП.

15.03.2021 року начальником Управління врегулювання збитків ПАТ «НАСК «ОРАНТА» затверджено страховий акт №ОЦВ-21-19-46107/1 з визначенням суми страхового відшкодування та виплачено таку на користь позивача в розмірі 29561,76 грн.

Листом від 19 квітня 2021 № 09-02-16/3928 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило ОСОБА_1 про те, що з матеріалів страхової справи № 46107 та враховуючи відповідь судового експерта Скорохода К.М. встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та про сплату страхового відшкодування позивачу в сумі 29561,76 грн. (62123,51/2 (обопільна вина)- 1500 франшиза).

У відповідь на звернення ОСОБА_1 , 11.06.2021 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надіслано йому лист з копією відповіді на запит судового експерта К.М. Скорохода.

Згідно копії листа (відповідь на запит) судового експерта Скорохода К.М від 09.03.2021 року, який був надісланий ОСОБА_1 ПАТ «НАСК «ОРАНТА», і який вказаний, як висновок експерта, 05.03.2021 року до судового експерта Скорохода К.М. надійшов запит від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про надання консультації щодо спроможності пояснень водіїв автомобілів ВАЗ та Лексус стосовно обставин виникнення ДТП. Детально проаналізувавши зафіксовані на транспортних засобах механічні пошкодження, пояснення водіїв щодо настання ДТП, «європротокол» та фотознімки з місця ДТП експерт встановив наступне: автомобіль Лексус та ВАЗ, рухаючись у зустрічному напрямку, зіткнулися в межах заїзду/ виїзду у двір, який був вузьким для вільного проїзду даних двох транспортних засобів. Згідно пояснення обох водіїв, автомобіль ВАЗ не зміг вчасно загальмувати (через ожеледицю згідно пояснень водія ВАЗ, у зв`язку з великою швидкістю згідно пояснень водія Лексус). Згідно фотознімок зіткнення відбулося посередині проїзду, автомобілі рухались не у крайніх правих положеннях. В даному випадку дії водія автомобіля Лексус не відповідали вимогам п.13.3 ПДР України. В свою чергу, дії водія автомобіля ВАЗ не відповідали вимогам п.12.1 та 13.3 ПДР України. Дії обох водіїв перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП".

15.07.2021 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у відповідь на адвокатський запит надіслала лист №09-02-17/1-04/6421, в якому вказано, що враховуючи першочергово викладені обставини учасниками ДТП в повідомленні про ДТП (європротокол) від 17.02.2021, повідомленнях про ДТП до Страховика від 18.02.2021 року та характер пошкоджень транспортних засобів у «НАСК «ОРАНТА» відсутні підстави для перегляду прийнятого рішення по страховій справі №46107.

З висновку експертного дослідження за результатами автотехнічного дослідження №ЕД-19/120-21/11854-ІТ від 08.12.2021 року, проведеного на замовлення позивача ОСОБА_1 , вбачається, що:

1) при заданому комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Lexus RX350 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України;

2) при заданому комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля ВАЗ 2107 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданому у заяві про проведення автотехнічного дослідження комплексу вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ 2107, з моменту виникнення небезпеки для руху (виявлення передньої частини автомобіля Lexus RX350 із-за кута будинку), мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем Lexus RX350 і тим самим уникнути зіткнення з останнім;

3) при заданому комплексі вихідних даних, у випадку реагування водія автомобіля Lexus RX350 на зустрічний автомобіль ВАЗ 2107 та зупинки автомобіля Lexus RX350 до моменту зіткнення транспортних засобів, в діях водія автомобіля Lexus RX350 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданому комплексі вихідних даних, на момент проведення дослідження невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля ВАЗ 2107 діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в частині несвоєчасного реагування водія на небезпеку, не відповідали вказаним вимогам цих Правил. В даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2107 вимагам п.12.3 ПДР України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності факту наявності підстав для стягнення частини невиплаченого страхового відшкодування та штрафних санкцій.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Згідно п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України,Законом України"Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (п.36.1 ст.36 Закону).

На виконання Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 № 3045-VI, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 затверджено інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зміст та форма європротоколу від 17.02.2021 року відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність вини у даному ДТП ОСОБА_5 , з огляду на підтвердження даного факту самим ОСОБА_6 як в графі 14 європротоколу, так і в його поясненнях в суді першої інстанції, в яких він зазначив, що ДТП сталось саме з його вини, а також з урахуванням фактичних обставин ДТП і висновку експертного дослідження про проведення автотехнічної експертизи 19/120-21/11854-ІТ від 08.12.2021 року, з якого вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2107 вимогам п. 12.3 ПДР України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, в той час як в діях водія автомобіля Lexus RX350 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується доводів апелянта, що жоден із учасників ДТП не вказував ні в Європротоколі, ні в письмових поясненнях (повідомленнях про ДТП), які надавались в ПАТ НАСК ОРАНТА 18.02.2022 року про те, що автомобіль Лексус нерухомо стояв на місці зіткнення, зокрема в Європротоколі у розділі 12 ОБСТАВИНИ пункт перший під час стоянки/зупинки позивачем не відмічений хрестиком, то такі є безпідставними, з огляду на те, що застосування ОСОБА_1 гальмування до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки у вигляді зустрічного транспортного засобу, на виконання вимог п.12.3 ПДР України, не свідчить про те, що ДТП сталася під час стоянки чи зупинки в розумінні визначених п.1.10 ПДР України термінів.

Колегія суддів відзначає, що пояснення ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_2 , що викладені в повідомленні про ДТП від 18.02.2021 року, ніяким чином не спростовують того, що автомобіль Лексус на момент зіткнення перебував у нерухомому стані.

З відповіді страхової компанії та пояснень її представника в судовому засіданні видно, що підставою для висновку про обопільну вину двох водіїв була відповідь судового експерта Скорохода К.М. на запит страхової компанії. У вказаній відповіді експерт зазначив, що ДТП сталась внаслідок порушення двома водіями п. 13.3 ПДР України (рух у крайніх правих положеннях). Колегія не погоджується з таким висновком, оскільки у відповіді ОСОБА_7 зазначено, що автомобілі Лексус та ВАЗ, рухаючись у зустрічному напрямку, зіткнулися в межах заїзду/виїзду у двір, який був вузьким для вільного проїзду даних двох транспортних засобів, а тому внаслідок дотримання водіями п. 13.3 ПДР України ДТП також мала б місце, тому причиною ДТП та пошкодження транспортних засобів стало те, що водій т/з ВАЗ при виникненні небезпеки для руху або перешкоди повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки. Згідно пояснень обох водіїв, автомобіль ВАЗ не зміг вчасно загальмувати (через ожеледицю згідно пояснень водія ВАЗ, у зв`язку з великою швидкістю згідно пояснень водія ОСОБА_8 ). Наведене свідчить про те, що невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2107 вимогам 12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП та спростовує обопільну вину водія ОСОБА_8 .

Більше того, як вбачається з відповіді на запит, наданої судовим експертом Скороходом К.М., згідно пояснень обох водіїв, автомобіль ВАЗ не зміг вчасно загальмувати, що в свою чергу підтверджує те, що водій Лексус в момент зіткнення зупинився, на виконання вимог п.12.3 ПДР України, а ДТП сталась саме з вини водія ВАЗ який рухався, що й підтверджується самими водіями даних автомобілів та виключає обопільну вину, як про це стверджує апелянт.

Посилання апелянта щодо порушення позивачем вимог п.2,3 д), п.15 ж), и) та п.15.10 д) ПДР України колегія суддів вважає безпідставними, так як зупинка транспортного засобу Лексус була пов`язана з виконанням вимоги п.12.3 ПДР України.

При цьому, адвокат позивача Чубенко Н. звертався до страхової компанії з адвокатським запитом від 07 липня 2021 року, в яку звертав увагу на те, що судовим експертом Скороходом К.М. не було взято до уваги заяву ОСОБА_1 від 22 лютого 2021 року, в якій зазначалось про те, що автомобіль Лексус на момент зіткнення перебував у нерухомому стані, відтак просив провести подальше розслідування у страховий справі №46107, однак листом страхової компанії від 15 липня 2021 року було зазначено про відсутність підстав для перегляду прийнятого рішення у справі №46107, з врахуванням першочергово викладених обставин учасниками ДТП в повідомленні про ДТП (європротоколі) від 17.02.2021 року та повідомленнях про ДТП до Страховика від 18.02.2021 року, а також з урахуванням характеру пошкоджень транспортних засобів.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання про правильність висновку суду першої інстанції про належність та допустимість як доказу висновку експертного дослідження про проведення автотехнічної експертизи 19/120-21/11854-ІТ від 08.12.2021, складеного на замовлення позивача, оскільки такий складений у відповідності до приписів ст. ст. 102, 106 ЦПК України та в рамках даного експертного дослідження було досліджено копії матеріалів страхової справи №46107 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 17.02.2021 за фактом ДТП, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відтак безпідставним є твердження апелянта про те, що судовим експертом Бодоряком Ю.Д. не брались до уваги матеріали страхової справи №46107, оскільки з поміж іншого, до Тернопільського НДЕКЦ МВС України позивачем долучались матеріали страхової справи№46107, які були йому надані на його вимогу страховою компанією, про що також зазначено у самому висновку експерта від 08.12.2021.

Доводи апелянта про недопустимість доказу висновку експерта від 08.12.2021 року з мотивів не зазначення у ньому інформації, що експерт Бодоряк Ю.Д. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлений для подання до суду, вважає необґрунтованими, з огляду на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у справі №520/16580/18 від 13 квітня 2022 року.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/3 (в редакції станом на час складення висновку експерта), підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.

Відтак, апеляційний суд констатує відсутність підстав для визнання неналежним та недопустимим доказом висновку експертного дослідження про проведення автотехнічної експертизи 19/120-21/11854-ІТ від 08.12.2021.

Колегія суддів зазначає, що за встановлених страховою компанією та судом обставин ДТП суд надає правову оцінку діям водіїв та відповідність їх вимогам ПДР України.

Колегія суддів відзначає, що оскільки розмір відновлювального ремонту, визначеного страховою компанією, позивачем не оспорювався, а позовні вимоги були пов`язані з недоплатою страхової суми у зв`язку із визначенням відповідачем обопільності його вини у даному ДТП, безпідставним є посилання апелянта на відсутність доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, оскільки пріоритетним доказом в даному випадку є саме оцінка, проведена страховою компанією.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб позивача відремонтовано, тому відшкодуванню підлягають реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля не заслуговують уваги суду, оскільки відповідно до ст. 22.1 Закону відшкодуванню підлягає оцінена шкода, заподіяна майну третьої особи. Суд приймає до уваги рахунки на оплату відновлювально-ремонтних робіт, якщо вартість ремонту перевищує оцінену експертом оцінювачем шкоду, заподіяну майну потерпілого у разі необхідності проведення таких робіт за наслідками ДТП.

Така правова позиція кореспондується із висновками Верховного Суду у своїх постановах від 19.09.2018 року у справі №753/21177/16-ц, та від 27.06.2018 року у справі №4669318/14-ц, в яких зазначено, що рахунок на оплату ремонтно-відновлювальних робіт та акти виконаних робіт надані СТО не є належними та допустимими доказами у справі про стягнення матеріальної шкоди завданої ТЗ внаслідок ДТП, оскільки перевага в такому випадку повинна надаватись оцінці проведеній страховою компанією.

Розмір штрафних санкцій апелянтом не оспорюється, тому рішення суду в цій частині не переглядається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА - залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як така що постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Головуюча:

Судді: