ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/760/23 Справа № 202/1736/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою за результатом розгляду якої просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн та понесені судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 порушуючи права ОСОБА_1 завдав йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та достоїнства, яких останній зазнав через протиправну поведінку ОСОБА_2 .

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 14 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн та витрати пов`язані із розглядом справи у сумі 25,99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись в повній мірі з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 11 000 грн. В іншій частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2022 року по справі №202/1736/22 залишити без змін.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, тому справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили 19 жовтня 2021 року, на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення за ст.173 КУпАП у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Вказаною постановою встановлено, що 21 серпня 2021 року о 18 годині 00 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінено не відбутий строк адміністративного стягнення, призначеного постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року, у вигляді 60 (шістдесят) годин громадських робіт, штрафом в дохід держави у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн 00 коп.

З вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_2 не приступив до виконання громадських робіт та не виконав жодної години громадських робіт.

10 січня 2022 року постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Провадження по справі закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_2 27 вересня 2021 року о 18 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, а саме у дворі будинку, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.173 КУпАП.

У відповідності до квитанції Укрпошти на адресу ОСОБА_2 була здійснена відправка заяв у даній справі, згідно опису-вкладення, сума до сплати склала 25, 99 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду встановлено, що відповідач висловлювався нецензурною лайкою на адресу позивача, чим порушив право останнього на повагу до його гідності та честі, що у свою чергу є підставою для відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 14 000 грн, оскільки вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті протиправних дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного суду України від 19 грудня 2019 року у справі №520/11429/17 заначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19 грудня 2019 року по справі №916/1041/17).

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції установлено, що 21 серпня 2021 року та 27 вересня 2021 року ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.173 КУпАП.

Так, статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь та гідність.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України).

Згідно зі статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Частиною другою статті 16 ЦК України серед інших передбачені такі способи захисту цивільних прав та інтересів як: відшкодування моральної (немайнової шкоди) (пункт 9).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються критерії розумності і справедливості.

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та/або моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У своїй скарзі апелянт посилається на те, що був вимушений витрачати час та зусилля, які були необхідні для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Такі дії супроводжувалися моральним виснаженням, переживаннями та втратами. Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, не врахував, що він був позбавлений можливості реалізації своїх звичок й бажань, які міг би реалізувати не витрачаючи часу на вчинення вищезазначених дій, та його життя стало перенасичене негативними емоціями.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника та погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, глибини його фізичних та моральних страждань або тяжкості й незворотності змін у буденному житті, позивачем не було надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, а тому доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова