ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/752/23 Справа № 189/1105/21 Категорія 39 Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей Ольга Григорівна, приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна, ОСОБА_4 про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,9500 га., кадастровий номер :01:001:0514 та житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що на випадок смерті ОСОБА_5 склала заповіт, спадкоємцем померлої згідно заповіту є ОСОБА_3 в частині спадкування житлового будинку та ОСОБА_1 в частині спадкування земельної ділянки.

Вказує, що у померлої ОСОБА_5 було троє дітей, ОСОБА_2 та її сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та її сестра ОСОБА_4 являлися непрацездатними дітьми спадкодавця, оскільки являлися пенсіонерами, тобто мали право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/6 всього майна у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

23 листопада 2018 року вона подала до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини за №965 після померлої ОСОБА_5 . На підставі її заяви державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. була заведена спадкова справа за №295/2018 від 23 листопада 2018 року.

Проте, звернувшись 30 серпня 2019 року до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки та житлового будинку, що належали її матері ОСОБА_5 , отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі того, що спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_5 було заведено за заявами про прийняття спадщини дочок померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у Покровській державній нотаріальній конторі 23 листопада 2018 року, а при її зверненні з приводу отримання консультації, щодо надання документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, було виявлено, що аналогічну спадкову справу було також заведено 26 листопада 2018 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г., у зв`язку з чим відповідно до п. 2.7. пункту 2 Розділу II Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказану спадкову справу 26.06.2019 року передано приватним нотаріусом до Покровської державної нотаріальної контори, тобто до нотаріальної контори, у якій відкрито спадкову справу раніше, а також те, що за матеріалами переданої спадкової справи свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку та житловий будинок вже видані 28 січня 2019 року спадкоємцям за заповітом, і спадкоємці, які отримали свідоцтва на спадщину не надали згоди на внесення змін до виданих свідоцтв про право на спадщину (частина 1 статті 1300 ЦК України). Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки площею 2,9508 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до статті 1241 ЦК України, як непрацездатній дочці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , - ОСОБА_2 , на разі не можуть бути видані.

У зв`язку з тим, що інші спадкоємці, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вже отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_2 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у розмірі обов`язкової частки.

Враховуючи вказане, будучи спадкоємцем, ОСОБА_2 не може в повній мірі розпоряджатися належною їй часткою спадкового майна, та фактично була позбавлена права власності на належне їй майно.

У зв`язку з чим, просила внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №105, виданого 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна, а саме: земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,9500 га, кадастровий номер :01:001:0514, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, що належала померлій ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно статті 1241 ЦК України за законом є дочка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на 1/6 частку, дочка ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на 1/6 частку та за заповітом внук ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на 4/6 частки; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №104, виданого 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42, що належав померлій ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно статті 1241 ЦК України за законом є дочка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на 1/6 частку, дочка ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на 1/6 частку та за заповітом дочка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на 4/6 частки.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №105, виданого 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна, а саме: земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,9500 га, кадастровий номер :01:001:0514, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, що належала померлій ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно статті 1241 ЦК України за законом є дочка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на 1/6 частку, дочка ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на 1/6 частку та за заповітом внук ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на 4/6 частки.

Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №104, виданого 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42, що належав померлій ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно статті 1241 ЦК України за законом є дочка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на 1/6 частку, дочка ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на 1/6 частку та за заповітом дочка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на 4/6 частки.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, оскільки порушені права ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є доньками спадкодавця та мають право на обов`язкову частку у спадщині після померлої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1241 ЦК України. Суд також зазначив, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, враховуючи, що даний спір у позасудовому порядку не врегульовано та інші спадкоємці ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заперечують проти внесення відповідних змін до свідоцтва про право на спадщину.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що відповідно до заяви ОСОБА_2 від 23 листопада 2018 року дійсно було заведено спадкову справу №295/2018, однак у спадковому реєстрі було невірно зазначено дані спадкодавця, а саме, замість ОСОБА_5 було зазначено ОСОБА_5 , що в подальшому потягло за собою відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині. Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не є належними відповідачами у справі, оскільки останні не вчинили будь-яких дій, які б в подальшому призвели до порушення законних прав ОСОБА_2 . Окрім того, свідоцтво про право на спадщину може бути видане або за законом, або за заповітом, тому позовні вимоги у даній редакції не можуть бути задоволені. Також, у своїх позовних вимогах ОСОБА_2 просить суд внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначивши, що вона, а також ОСОБА_4 є спадкоємцями за законом, однак ОСОБА_4 залучена до участі у справі у якості третьої особи, хоча зі змісту позовних вимог вбачається спір про право на 1/6 частку спадкового майна померлої ОСОБА_5 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 жовтня 2000 року, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_6 , виданого 04 листопада 1978 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали шлюб 04 листопада 1978 року, актовий запис №56. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 17 серпня 2018 року (а.с. 10).

За життя мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишила заповіт від 07 травня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 652, в якому вказала ОСОБА_3 спадкоємцем житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 спадкоємцем земельної ділянки, площею 2,9507 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області.

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 20 травня 2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером за віком.

23 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки, площею 2,9508 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , як непрацездатній дочці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину на вказане майно спадкоємцям за заповітом і ненадання ними згоди на внесення змін до вже виданих свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 серпня 2019 року (а.с. 11-12).

З копії довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187608232 від 05 листопада 2019 року встановлено, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 104, виданого 28 січня 2019 року (а.с. 13).

З копії довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187645660 від 06.11.2019 року встановлено, що власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,9500, кадастровий номер :01:001:0514 є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 105, виданого 28 січня 2019 року (а.с. 14).

Як вбачається з копії спадкової справи №295/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , із заявами про прийняття спадщини за законом до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області звернулися доньки померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак як вбачається з матеріалів спадкової справи до спадкового реєстру було внесено відомості про спадкодавця ОСОБА_5 , замість ОСОБА_5 , що в подальшому стало підставою для відмови позивачці ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині.

Крім того, як встановлено із вказаної спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г., звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На підставі заяв спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було заведено спадкову справу №216/2018. ОСОБА_1 , було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 січня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №105 на земельну ділянку, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області площею 2,9508 га, яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області 25 квітня 2000 року; ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 січня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №104 на житловий будинок АДРЕСА_2 , який належав померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. В подальшому вказану спадкову справу було передано до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с. 120-179).

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення наведених норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Встановивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є доньками спадкодавця та мають право на обов`язкову частку у спадщині після померлої ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 1241 ЦК України та задовольняючи позовні вимоги про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 до суду за захистом своїх порушених прав не зверталася.

Крім того, між сторонами існує спір про право на обов`язкову частку у спадщині, яка в даному випадку підлягає перерозподілу між усіма спадкоємцями. Враховуючи, що позивачем вимог про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні не заявлялося, висновок суду про задоволення позову у тій редакції в якій просить останній, є передчасним.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційним судом було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , справа розглянута по суті з ухваленням нового судового рішення, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 724,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 724,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова