Ухвала

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 727/2654/15-ц

провадження № 61-9566св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Танасійчук Н. М., та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Височанської Н. К., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитної заборгованості.

Позовну заяву мотивувало тим, що 01 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав строковий кредит у розмірі 170 000 дол. США. терміном до 30 серпня 2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних у порядку, встановленому кредитним договором.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 01 вересня 2006 року № Е/V062384 між банком та ОСОБА_2 01 вересня 2006 року укладений договір поруки.

Банк вказував, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 05 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 726 860,22 дол. США, яка складалась із: заборгованості за кредитом - 332 403 дол. США; заборгованості за процентам за користування кредитом - 394 456,42 дол. США.

АТ КБ «ПриватБанк» уточнило позовну заяву, та вказало, що заборгованість позичальника перед банком станом на 18 січня 2022 року становить 1 350 654,03 дол. США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 332 403,80 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 153 896,96 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 864 353,27 дол. США.

Банк вказував, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості, а тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Згідно норм цивільного законодавства, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість, яка становить 486 300,76 дол. США і по курсу Національного банку України (далі - НБУ) станом на 18 січня 2022 року становить 13 674 777,37 грн і складається із: 332 403,80 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 153 896,96 дол. США - заборгованість за процентами.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 332403,80 доларів США закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 153 896,96 доларів США відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року залишено без змін.

Закриваючи провадження у справі у частині стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту у сумі 332 403,80 доларів США, суд першої інстанції встановив, що позивачем у цивільних справах № 0417/2-3563/2011 та № 2-5703/11 до тих самих відповідачів заявлено ту ж саму позовну вимогу, що і у цій справі, яка вже вирішена судом і ґрунтується на ідентичних обставинах. Таким чином, у обох справах є тотожними предмет позову, їх сторони та підстави позову.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення процентів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, при зверненні позивача з позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська й за результатами розгляду справ отримання судових рішень від 12 січня 2011 року та 28 січня 2011 року про стягнення з відповідачів боргу у вигляді тіла кредиту, процентів за користування ним, позивач втратив право на стягнення процентів за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, оскільки кредитодовець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування процентів є безпідставним, та після того як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором, а сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, що свідчить про відсутність підстав для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Суд апеляційної інстанції послався на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Таким чином, вимоги банку у цій справі про захист порушеного права шляхом стягнення процентів за статтею 1048 ЦК України не підлягають задоволенню, оскільки таке право банком втрачено з часу набуття чинності зазначених вище рішень судів про дострокове стягнення заборгованості.

Після ухвалення зазначених судових рішень, нарахування процентів, пені та штрафу є неправомірними, а кредитор має право на стягнення коштів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Втім у справі, що переглядається, АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив вимогу про стягнення з відповідачів сум гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, однак ухвалою суду першої інстанції відмовлено у прийнятті такої заяви. Зазначена ухвала АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувалася.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

29 вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року (надійшла до суду 03 жовтня 2022 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20).

Заявник стверджує, що суд апеляційної інстанції неправильно витлумачив та застосував положення частини першої статті 1048, частини першої статті 1050, частини першої статті 1054 ЦК України.

Відзиви на касаційну скаргу, у визначений судом строк, не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2022 відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із Шевченківского районного суду м. Чернівці.

У жовтні 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2022 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № E/V062384, відповідно до якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 170 000 дол. США терміном до 30 серпня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідно до додаткової угоди, яку укладено між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 31 жовтня 2007 року про внесення змін до кредитного договору № Е/V062384 від 01 вересня 2006 року, банк зобов`язався за наявності вільних грошових коштів надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної лінії з лімітом кредитування 400 000 дол. США окремими траншами.

Пунктом 3.1. кредитного договору визначено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно підпунктів 2.4.1, 3.3, 3.4 цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі 14 % річних.

Пунктом 3.3 кредитного договору обумовлено, що повернення кредиту і сплата відсотків за його використання відповідно до підпунктів 3.1, 3.2 цього договору здійснюється в порядку і терміни згідно графіку погашення кредиту та відсотків, який оформляється у вигляді додатку 1 до цього договору і є його невід`ємною частиною. Суми платежів що вказані в графіку погашення кредиту та відсотків, містять заборгованість по кредиту і відсотки за користування кредитом, розраховані відповідно до пункту 3.4 даного договору. При несплаті відсотків та/або частини кредиту у вказану у графіку дату вони вважаються простроченими. Кошти для погашення заборгованості направляються для сплати насамперед прострочених відсотків по кредиту, далі відсотків по кредиту, далі простроченої заборгованості за кредитом, далі пролонгованої заборгованості за кредитом. Частина суми, що залишилася, спрямовується на погашення заборгованості за кредитом. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, вказаної у пункті 1.3 цього договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу.

Нарахування відсотків здійснюється з дати списання коштів з позикового рахунку до майбутньої дати сплати відсотків та/або за період, який починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Нарахування відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту та здійснюється починаючи з дати списання засобів з позикового рахунку до дати повного погашення кредиту. Відсотки розраховуються по фактичному залишку заборгованості на кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом і 360 днів у році. Дата погашення кредиту в рахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше за день до повного погашення суми кредиту (пункт 3.4 кредитного договору).

Додаток № 1 від 05 вересня 2006 року та від 30 листопада 2007 року до кредитного договору № Е/V062384 є графіком погашення кредиту та процентів.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 01 вересня 2006 року, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № Е/V062384. Згідно з пунктом 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з додатковою угодою, укладеною між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 31 жовтня 2007 року до договору поруки від 01 вересня 2006 року № Е/V062384, а саме пункту 1, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитним договором від 01 вересня 2007 року, згідно з яким кредитор надав боржнику кредит у сумі 400 000 дол. США, а боржник зобов`язаний повернути кредит у строк до 30 серпня 2011 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4 891 070,83 грн, судовий збір - 1 700 грн та витрати інформаційно -технічного забезпечення - 120 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 вересня 2006 року № Е/V062384 у розмірі 3 738 974,86 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 01 вересня 2006 року №Е/V062384 - 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2006 року №Е/V06271 - 1 572 988,53 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2006 року № Е/V06271 - 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2006 року № SAMDN8053 - 37 210,05 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення - 120 грн.

Згідно з розрахунком, складеним банком станом на 05 січня 2015 року, заборгованість за договором від 01 вересня 2006 року № Е/V062384 складала 726 860,22 дол. США.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою від 29 червня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу № 910/4518/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім-БТВ» до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про банкрутство, на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України як таку, у якій наявна не вирішена на даний момент виключна правова проблема щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив про наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог з огляду на таке.

Приймаючи 04 листопада 2021 року постанову у цій справі, суд апеляційної інстанції врахував висновки Верховного Суду про застосування норм права, викладені у:

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно з якою припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання;

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 у справі № 912/1120/16, з якої слідує, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні, проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 січня 2018 року у справі № 913/11/18, щодо того, що сторонами в пункті 2.7.2 кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статей 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Разом з тим у пунктах 121 - 124 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 у справі № 910/17048/17 викладена така правова позиція: «У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів з розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів. Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначав про наявність невирішеної на даний момент виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, з огляду на наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог.

З урахуванням різного підходу щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, що за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, свідченням чого є висновки про застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, а також беручи до уваги тлумачення Конституційним Судом України припису першого речення частини першої статті 1050 ЦК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про передачу справи № 910/4518/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, визначених положеннями частини п`ятої статті 302 ГПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду 28 липня 2022 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (провадження № 12-16цс22).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Крім того, у касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зупинення провадження у справі до розгляду і оприлюднення Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 910/4518/16.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Зупинити касаційне провадження у справі № 727/2654/15-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець