№566/1778/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року смт Млинів, Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої - судді Бандури А.П.

при секретарі судового засідання Назаркевич О.С.,

за участю: представника позивача - служби у справах дітей Острожецької сільської ради Комар О.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - органу опіки та піклування Острожецької сільської ради Гордійчука Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом служби у справах дітей Острожецької сільської ради Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Острожецької сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Острожецької сільської ради Рівненської області звернуласяв Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах служби у справах дітей Млинівської райдержадміністрації перебуває малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с. Малин Млинівського району, як дитина, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Батьками вказаної малолітньої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, в сім`ї ОСОБА_2 виховується ще четверо дітей: ОСОБА_5 , 2004 року народження, ОСОБА_6 , 2005 року народження, ОСОБА_7 , 2008 року народження, ОСОБА_8 , 2012 року народження. Сім`я проживає в будинку діда, ОСОБА_9 , який потребує капітального ремонту. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 характеризуються з негативної сторони, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, мало уваги приділяють вихованню та навчанню дітей.

Відповідно до розпорядження голови Млинівської райдержадміністрації від 09 серпня 2017 року № 299 ОСОБА_3 влаштовано до Рівненського обласного спеціалізованого Будинку дитини за заявою матері.

Проведена профілактична робота позитивних наслідків не дала, на шлях виправлення відповідачі не стали, висновків не зробили, своєї поведінки не виправили і далі продовжують ухилятися від виконання батьківських обов`язків.

Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , жителів с. Малин Млинівського району відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на користь законного представника дитини, на утримання малолітньої ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь законного представника дитини, на утримання малолітньої ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Млинівського районного суду від 14 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Млинівського районного суду від 29 січня 2020 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів закрито та призначено справу до розгляду по суті.

20 травня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у справі службу у правах дітей Дубенської райдержадміністрації Рівненської області, як правонаступника органу опіки та піклування Млинівської селищної ради Рівненської області..

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2022 року залучено в якості правонаступника позивача - служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Рівненської областів цивільній справі №566/1778/18 за позовом служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області, третя сторона на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Острожецької сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - службу у справах дітей Острожецької сільської ради.

В судовому засіданні представник позивача - служби у справах дітей Острожецької сільської ради Комар О.О., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -представник органу опіки та піклування Острожецької сільської ради Гордійчук Т.М., просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області 12 червня 2017 року підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

(а.с.3)

З копії наказу служби у справах дітей №17-Н «Про поставку на облік малолітньої ОСОБА_3 » від 19 липня 2017 року вбачається, що малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с. Малин, Млинівського району, як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків .

(а.с.4)

Згідно довідки про склад сім`ї у житловому приміщенні/будинку осіб № 345 від 01 листопада 2017 року сім`я ОСОБА_2 до складу якої входять ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні діти: дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_3 , проживають без реєстрації у житловому будинку діда ОСОБА_9 , який у помер 2009 році.

(а.с.5)

Актом обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання, проведеного Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області від 25 жовтня 2018 року №2255, підтверджується той факт, що ОСОБА_1 проживає разом з чоловіком та чотирма дітьми у с. Малин. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , працюють без укладення трудових відноси. Троє дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - навчаються у Мізоцькій спецшколі -інтернаті на повному державному утриманні. Син ОСОБА_8 навчається у Малинській ЗОШ. ОСОБА_3 перебуває у Рівненському будинку дитини (з серпня 2017 року). ОСОБА_1 станом дитини не цікавилась та не відвідувала, її попереджено про неналежний догляд за дітьми та наслідки, згідно законодавства. Під час огляду в будинку було брудно та не прибрано. Будинок у якому проживає сім`я в занедбаному стані.

(а.с.6)

З довідок-характеристик на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 № 346 та №347 виданих Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області від 01 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом із сім`єю в с. Малин, без реєстрації, не працюють, виховують четверо дітей. Діти - ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 навчаються в школі-інтернат в смт Мізоч на повному державному забезпечені. Син ОСОБА_8 навчається в Малинській філії у першому класі, дочка ОСОБА_3 перебуває у будинку дитини у м.Рівне. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 часто збирають компанії та розпивають спиртні напої. ОСОБА_2 більше часу проводить не вдома.

(а.с.7,8)

Копією розпорядження голови районної державної адміністрації № 229 від 09 серпня 2017 року «Про влаштування малолітньої ОСОБА_3 в комунальний заклад «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» підтверджується, що розглянувши заяву громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Малин Млинівського району Рівненської області, матері малолітньої ОСОБА_3 вирішено влаштувати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в комунальний заклад «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення.

(а.с.9)

Як вбачається з повідомлення комунального закладу «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» №723 від 05 жовтня 2018 року малолітню ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно «Книги обліку відвідувань батьками та родичами дітей будинку дитини», матір відвідувала лише двічі 14 серпня 2017 року та 28 серпня 2017 року.

(а.с.10)

Згідно корінця офіційного попередження №01.09/468 від 26 жовтня 2016 року та №01.09/313 від 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 офіційно попереджена про необхідність виконувати свої батьківські обов`язки.

(а.с.11,12)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Острожецької сільської ради Млинівського району Рінвеснкьої області №47 «Про виконання батьківських обов`язків гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » вказано гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на невиконання ними батьківських обов`язків.

Зобов`язано гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 навести лад в приміщенні, слідкувати за охайним виглядом своїх дітей та закупити продукти харчування

(а.с.13)

Згідно рішення №91 виконавчого комітету Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області від 25 жовтня 2018 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 » виконком сільської ради вирішив дати згоду на доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

(а.с.14)

Рішенням №18-18 органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації №2-17/3666 від 03 грудня 2018 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 » підтверджується, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 .

(а.с.16-18)

З довідки-характеристики виданої Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області №123 від 12 жовтня 2021 року та № 122 від 26 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1986 року народження, проживає разом з сім`єю в с. Малин без реєстрації в будинку померлого діла ОСОБА_9 . ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 спільно не проживають. На даний час ОСОБА_1 проживає із співмешканцем ОСОБА_18 та виховують троє неповнолітніх дітей. Син ОСОБА_15 навчається в Демидівському професійному училищі, дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 навчаються в Малинській філії, дочка ОСОБА_3 перебуває у будинку дитини в м.Рівне. Дочка ОСОБА_5 перебуває у громадянському шлюбі та проживає із співмешканцем у с. Новосілки.

ОСОБА_1 та співмешканець зловживають спиртними напоями.

(т.1 а.с.158, т. 2 а.с.27)

Актом обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання, проведеного Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області від 12 жовтня 2021 року №137, підтверджується, що сім`я ОСОБА_1 проживає у с. Малин без реєстрації. Разом із ОСОБА_1 та дітьми проживає співмешканець ОСОБА_18 , який працює в СГ ТзОВ «Ідна».

Діти, які проживають в сім`ї забезпечені необхідним сезонним одягом, шкільним приладдям та продуктами харчування.

Умови проживання сім`ї задовільні.

(а.с.159)

З копії психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованки дошкільної групи КЗ «Тучинської спеціальної школи І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради вбачається, що дитина перебуває у дитячому садку закладу з 24 лютого 2021 року. ОСОБА_3 активна і рухлива дівчинка, розвинута по віку.

(а.с.184)

Як вбачається з повідомлення КЗ «Тучинської спеціальної школи І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради №734 від 24 грудня 2021 року за весь період перебування ОСОБА_3 в закладі батьки дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , жодного разу не відвідували дочку, не забирали на вихідні. Не телефонували, не присилали подарунків та посилок, не цікавились її вихованням.

(а.с.185)

Згідно характеристики Острожецької сільської ради №4 від 05 липня 2022 року ОСОБА_2 проживає в с. Уїздці. Одружений. Зловживає спиртними напоями. Не працює. До адміністративної відповідальності не притягався.

(а.с.186)

Актами обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання, проведеного Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області від 20 грудня 2021 року №149, від 05 січня 2022 року №152 та від 26 жовтня 2022 року № 202, підтверджується, що ОСОБА_1 проживає в с. Малин з дітьми та співмешканцем. Під час обстеження у будинку було тепло, приготовлена їжа.

Дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває в Тучинській школі-інтернаті. За весь час ОСОБА_1 не відвідувала її та попереджена про наслідки невиконання батьківських обов`язків.

Будинок в якому проживає сім`я потребує ремонту.

(а.с.187,190)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, проведеного Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області від 05 січня 2022 року №154, підтверджується, що ОСОБА_2 проживає в с. Уїздці в будинку померлої матері. Одружений, але з сім`єю не проживає, дружина з дітьми проживає в с. Малин. Офіційно не працює. Після заробітків у Польщі фінансово допоміг дітям.

(а.с.189)

Згідно рішення №156 виконавчого комітету Острожецької сільської ради Рівненської області «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10 січня 2022 року та рішення №89 виконавчого комітету Острожецької сільської ради Рівненської області «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 28 жовтня 2022 року виконавчий комітет Острожецької сільської ради Дубенського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідного чинного законодавства.

(т.1 а.с.191-194, т.2 а.с. 16-19)

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III ).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітньої дочки, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, і позивачем доведено, що поведінка відповідачів відносно малолітньої ОСОБА_3 є свідомим нехтуванням відповідачами своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30 березня 2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та дочки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дітей, не створює жодних умов для нормального спілкування з ними чи отримання дітьми доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що доведений факт того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається в неприйнятті участі у вихованні дочки, байдужості до її життя, здоров`я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідачів до дитини та спілкування з нею, і тому, з метою захисту інтересів малолітньої ОСОБА_3 , вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, позивачем було також заявлено вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка також підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є молодими, працездатними особами, доказів на підтвердження того, що вони не мають змоги отримувати доходи, надано не було, а тому суд призначає аліменти в розмірі ј частки від заробітку(доходу) кожного, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись,

ст. 10, 18, 60, 209, 213-215, 430 ЦПК України, ст. 164-165, ст. 166,193 СК України,

Закон України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III суд,

УХВАЛИВ:

Задоволити позов служби у справах дітей Острожецької сільської ради Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Острожецької сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , 1986 року народження, стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1982 року народження, стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки с.Малин, Млинівського району, Рівненської області, на користь Комунального закладу «Тучинська спеціальна школа І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Мала Копаня Виноградівського району Закарпатської області та жителя с.Уїздці, Млинівського району, Рівненської області, на користь Комунального закладу «Тучинська спеціальна школа І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Копію рішення направити службі у справах дітей Острожецької сільської ради Рівненської області, органу опіки та піклування Острожецької сільської ради Рівненської області та Комунальному закладу «Тучинська спеціальна школа І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради, для відома та виконання.

Роз`яснити відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про їх право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 січня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.П. Бандура