17.01.2023 Справа № 696/757/22
№ 2/696/11/23
17 січня 2023 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Білопольської Н.А.,
за участю секретаря Ткачук Т.С,,
представника позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, -
встановив:
Виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради звернувся ОСОБА_2 , який являється дідом неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повідомленням про те, що вона перебуває на його вихованні та утриманні, а батько дитини - відповідач ОСОБА_4 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. З 2010 року ОСОБА_4 з донькою не проживає, зв`язків з дитиною не підтримує, до доньки не приїжджає, матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_5 не надає, не цікавиться її життям, здоров`ям та навчанням. Мати дівчинки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Відповідно до доказів, наданих стороною позивача, вихованням, навчанням та матеріальним утриманням ОСОБА_3 після смерті її матері займаються дідусь ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_7 . Батько дитини не приїжджав до неї, участі у житті доньки не брав, не приділяв ніякої уваги її вихованню та навчанню. Про батька дівчинка не згадує, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки після смерті матері він жодного разу її не відвідав і не телефонував.
Службою у справах дітей проводилась робота щодо встановленні обставин, за яких ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки, але останній на неодноразові виклики до служби у справах дітей жодного разу не з`явився. Це свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки та байдужість до долі доньки ОСОБА_5 .
За таких обставин позивач просить суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного рішення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог статті 280 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судовезасідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків щодо виховання дитини.
Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 15 вказаного Закону батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України).
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обовязками.
За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про позбавлення батьківських прав є наявність однієї із підстав або декількох підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України, - у розглядуваному випадку наявності факту ухилення відповідача від виконання своїх обовязків, яке може проявлятися у вищенаведених діях і бездіяльності по відношенню до дитини.
Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_8 матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Косарської сільської ради Кам`янського району Черкаської області 02 липня 2008 року (актовий запис № 08, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) (а.с. 5).
Матір дівчинки ОСОБА_6 (змінила прізвище у зв`язку з укладанням нового шлюбу) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11 листопада 2021 року (актовий запис № 625, серія НОМЕР_2 ) (а.с. 6-8).
Відповідно до листа Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26 травня 2022 року та численних характеристик (від 19 листопада 2021 року, від 13 травня 2022 року, від 17 листопада 2021 року, від 11 травня 2022 року) малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті її матері проживає в родині дідуся та бабусі, які забезпечують базові потреби дитини, потреби в навчанні та розвитку, створюють комфортні умови для навчання та відпочинку. Її покійна мати приділяла їй належну увагу. Батько участі у вихованні дитини не бере (в тому числі матеріально). За місцем навчання малолітня ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно. Сім`я, в якій проживає дитина, характеризується позитивно, підтримує добросусідські відносини з сусідами (а.с. 11-15).
Як вбачається із заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , їхньої доньки ОСОБА_9 та сусідів сім`ї ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає зі своїми дідом та бабою ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Вихованням дитини займалася її мати ОСОБА_14 та вітчим. Після смерті ОСОБА_14 відповідач ОСОБА_4 не зв`язувався з ОСОБА_2 чи ОСОБА_7 для вирішення подальшої долі дитини, на протязі 10 років він не відвідував дитину за її місцем проживання, фінансової допомоги не надавав, аліментів не сплачував, ОСОБА_5 не допомагає, не цікавиться її життям та здоров`ям. Сусіди характеризують сім`ю з позитивної сторони, вказують що жодного разу не бачили батька за адресою проживання дитини (а.с. 16-25).
Відповідно до заяви малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до служби у справах дітей від 14 вересня 2022 року, вона не заперечує проти позбавлення її батька ОСОБА_4 батьківських прав, оскільки після смерті її матері він ні разу її не відвідував і не телефонує, не допомагає їй оформити паспорт (а.с. 26).
Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов, які проводилися службою у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради 24 листопада 2021 року та 12 травня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , створені умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_3 дідусем ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_7 . Мати дитини ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько ОСОБА_4 з дочкою не проживає (а.с. 27-28).
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 вересня 2022 року затверджено висновок, яким визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-30).

Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстави для висновку, що відповідач фактично ухилився та самоусунувся від виховання дочки та виконання батьківських обовязків, переклавши їх на діда ОСОБА_2 та бабу ОСОБА_7 у м. Смілі Черкаського району Черкаської області, що також підтверджується наданими показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 .

За змістом статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й обєктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дитини і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обовязків щодо дитини та ухиленні від виконання таких обовязків.

Факт неявки у судове засідання відповідача, який достовірно знав про розгляд цієї справи, суд розцінює як небажання останнього відстоювати і захищати свої батьківські права щодо дитини та незацікавленість у відновленні й утриманні родинних стосунків з нею.

Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у даному випадку факту умисного і свідомого ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню доньки та передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України правових підстав для застосування крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав щодо дитини, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дитини, не піклується про її зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дитину і призводить до шкідливих наслідків для її психіки та духовного розвитку.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки у звязку з ухиленням від виконання батьківських обовязків по її вихованню та свідомим нехтуванням своїми обовязками.

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Крім цього, у розглядуваному випадку втручання у гарантоване відповідачу статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до його сімейного життя здійснено згідно із законом, таке втручання не суперечить законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Враховуючи, що в цій справі відсутній факт примусового відібрання дитини від батька і розєднання сімї, оскільки відповідач самоусунувся від виховання доньки, суд вважає, що вказане втручання по відношенню до відповідача є виправданим у демократичному суспільстві.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову.

На підставі статей 7, 19, 164, 165, 166, 167 СК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 280, 282, 288-289, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав -задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно з пункту 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, місцезнаходження: вул. Незалежності, 37, м. Сміла Черкаського району Черкаської області, .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданийСмілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 20 лютого 2001 року.

Суддя Н.А. Білопольська