Справа № 2-587/12
Провадження № 4-с/752/70/23
У Х В А Л А

Іменем України

23.02.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, за якою просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О.Ю. щодо відмови у знятті арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та слугує боржникові ОСОБА_1 для виплати належної йому заробітної плати, на який був накладений арешт відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 18.06.2021р. по ВП 39616052; зобов`язати головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О.Ю відновити виконавче провадженн ВП №39616052; зобов`язати головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О.Ю. зняти арешт з карткового рахунку № НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який був накладений арешт відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 18.06.2021р. по ВП №39616052; зобов`язати головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О.Ю. закінчити виконавче провадження №39616052 із застосуванням наслідків закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

В обгрунтування скарги зазначає, що на виконанні Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження ВП №39616052 з виконання виданого Голосіївським районним судом міста Києва виконавчого листа №2-587/12. 07.11.2017р. державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 18.06.2021р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої був накладений арешт на картковий рахунок для виплат, на який здійснюється виплата боржнику заробітної плати, а саме на картковий рахунок № НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 , який використовується виключно для зарахування заробітної плати від ТОВ «Альтеренс», що повністю обмежило право боржника на мінімальний рівень забезпечення його існування гарантованого державою як соціальна гарантія, так як заробітна плата є єдиним доходом, що отримується боржником, враховуючи те, що по даному ВП вже здійснюються відповідні відрахування із заробітної плати боржника в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем. 05.09.2022р. державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, однак, як вбачається зі змісту самої постанови, державним виконавцем не було вжито заходів, що передбачені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Як вказує заявник, державний виконавець після закінчення виконавчого провадження не зняв арешт з його карткового рахунку, що свідчить про порушення прав заявника та ст.ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі та його представника, вказав, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересовані особи письмових пояснень щодо скарги не подали, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду скарги до суду від них не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши матеріали скарги та справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, 13.02.2012р. Голосіївським районним судом міста Києва прийнято рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 64 862,68 грн., а також судовий збір у розмірі 648,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

На виконання цього рішення судом видано виконавчий лист.

Ухвалою суду від 11.12.2020р. замінено сторону (стягувача) по виконавчому листу, виданому у цивільній справі №2-587/12, з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал».

Також з матеріалів справи вбачається, що 05.09.2013р. старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову ВП №39616052 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-587, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 05.04.2012.

Боржником ОСОБА_1 до ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції подано заяву від 31.03.2017р. про здійснення відрахувань із заробітної плати в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню ВП №39616052.

07.11.2017р. ВДВС у виконавчому провадженні №39616052 винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Альтеренс».

18.06.2021р. у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

За постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.09.2022р. виконавче провадження ВП №39616052 з примусового виконання виконавчого листа №2-587, виданого 05.04.2012р, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 64 862,68 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

За цією постановою встановлено, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено в повному обсязі.

Так, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про судовий збір» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, виконавче провадження ВП №39616052 було закінчене у зв`язку з фактичним виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва №2-587.

Разом з тим, за ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як встановлено вище, за постановою про арешт коштів боржника від 18.06.2021р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Разом з тим, у постанові про закінчення виконавчого провадження не зазначено про зняття арешту з коштів боржника, як то передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вказує, що арешт накладений на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

З огляду на те, що ВДВС не надано доказів того, що у зв`язку із закінченням виконавчого провадження було знято арешт із грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку боржника, слід вимогу заявника в цій частині задовольнити, зобов`язати виконавчу службу зняти арешт із грошових коштів та визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О.Ю. щодо невиконання ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно зняття арешту, накладеного на кошти боржника.

Стосовно вимоги про зобов`язання ВДВС відновити виконавче провадження ВП №39616052, то слід зазначити про її безпідставність, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з ня одержання виконавцем відповідного рішення.

Суд відмічає, що постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження не визнана незаконною в судовому порядку та не скасована в установленому законом порядку, тому підстав для відновлення виконавчого провадження ВП №39616052 немає.

Також не підлягає задоволенню вимоги про зобов`язання закінчити виконавче провадження, оскільки виконавче провадження вже закінчене.

За приписами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, народних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 2, 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України).

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Україною ратифіковано 17.07.1997, а, отже, з цього моменту застосування її положень та практики ЄСПЛ є пріоритетним завданням адаптації національного законодавства України, в тому числі шляхом здійснення правосуддя керуючись цими міжнародними актами.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин та на підставі наведених вище норм закону слід скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни щодо невиконання дій, визначених ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», по зняттю арешту з коштів боржника.

3. Зобов`язати головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни зняти арешт з коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», що був накладений відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 18.06.2021р. по ВП №39616052.

4. В іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 23.02.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська