Справа № 496/2923/20
Провадження № 2/496/116/23
04 травня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Портної О.П.,
секретаря Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до
відповідача: ОСОБА_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,
вимоги позивача: про скасування державної реєстрації земельної ділянки,
позивач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності,
відповідачі - повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив,
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
3. Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. Позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 68)
6. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с. 177)
7. Відповідачі у судовому засіданні у судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили.
8. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.
9. 12 жовтня 2022 року через канцелярію суду надійшло від представника позивача клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог Нерубайську сільську раду Одеського району Одеської області. (а.с. 83-84)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
10. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2020 року, цивільну справу № 496/2923/20, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 25)
11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 31 липня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Окрім цього відповідачам було надано строк для надання відзиву. (а.с. 26)
12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12 жовтня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача про було залучення третьої особи без самостійних вимог. (а.с. 86-87)
13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 03 березня 2023 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 04 травня 2023 року на 10:00 годину з урахуванням навантаження судді. (а.с. 178)
14. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання рекомендованим поштовим відправленням судових повісток, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, а позивач та представник позивача не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
15. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
19. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.05.2020 року, наявної у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру власником земельної ділянки площею 0,056 гектарів, наданної для індивідуального садівництва та розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , є ОСОБА_2 . (а.с. 12)
20. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 011350, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 133 від 12 вересня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 23 листопада 2001 року за № 1762, власником земельної ділянки площею 0,0534 гектарів, наданої для ведення індивідуального садівництва та розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , є ОСОБА_1 . (а.с. 15).
21. За адресою: АДРЕСА_3 , розташований садовий будинок, власником якого на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 30.11.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 665 від 19.11.2012 року, є ОСОБА_1 . (а.с. 16)
22. В 2002 році, на підставі договору № 1031 від 13.11.2002 року, де замовником є ОСОБА_2 , Одеською філією Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, була виготовлена Технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення садівництва ОСОБА_2 в СТ «Глорія» на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, в тому числі з актом від 15.11.2002 року встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, наданої для ведення садівництва, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 з погодженням з Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області та з власниками суміжних земельних ділянок, абрисом польових вимірів, відомостями вирахування координат точок зем.діл. № 300, каталогом координат точок зем.діл. № 300 та ситуаційною схемою. (а.с. 17-24, 92-108)
23. Відповідно до копії витягу з рішення № 94, 5-ХХІУ від 11.10.2022 року, земельну ділянку площею 0,056 гектарів, для індивідуального садівництва, розташовану на території Нерубайської сільської ради, СТ «Глорія», діл. № 300, згідно ст.ст. 12, 35, 81, 116, 121 Земельного кодексу України, передано в особисту приватну власність ОСОБА_2 (а.с. 21)
24. Висновком Біляївського районного відділу архітектури було погоджено матеріали зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення садівництва ОСОБА_2 в СТ «Глорія», зем.діл. № 300, загальною площею 0,056 гектарів, що розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. (а.с. 22)
25. В 2018 році, на підставі договору № 54 від 02.11.2018 року, де замовником є ОСОБА_1 , ТОВ «РАДА-ЦЕНТР», була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для індивідуального садівництва (КВЦПЗ 01.05), розташованої на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області за адресою: АДРЕСА_6 , в тому числі з ситуаційною схемою, каталогом координат зовнішніх меж земельної ділянки, каталогом координат точок зовнішніх меж угідь земельної ділянки, абрисом земельної ділянки, відомістю вирахування площ угідь в розрізі власників (користувачів), експлікацією складу угідь по класифікатору КВЗУ, випискою координат та висот пунктів ДГМ із Банку геодезичних даних, зведеним порівняльним планом земельної ділянки, планом меж земельної ділянки, кадастровим планом земельної ділянки, переліком обмежень у використанні земельної ділянки, актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. (а.с. 109-163)
26. Згідно з витягом з рішення № 1005 «Про внесення змін до рішення виконкому Нерубайської сільської ради № 292 від 03 травня 2007 року» земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 присвоєно адресу: АДРЕСА_7 ). (а.с. 119)
V. Оцінка Суду.
27. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
28. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
29. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
30. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
31. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
32. Ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
33. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
34. Ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.
35. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
36. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.
37. Статтями 22-23 ЗК України 1990 року, чинного на час видачі позивачу державного акту, встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акту.
38. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
39. Статтею 126 ЗК України передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.
40. Ч. 1 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
41. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).
42. Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
43. Ст. 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.
44. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.
45. Відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
46. Згідно з ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
47. Ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (ч. 4), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (ч. 6) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (ч. 10).
48. Зокрема, ч. 6 цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених ч. 4 цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
49. Ч.ч. 2, 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).
50. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (пп. 50 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру).
51. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (яке було чинним на час виникнення спору), Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
52. Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
53. Окрім цього, відповідно до висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 128/3751/14-а, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
54. За змістом ч. 1, абз. 1, 2 ч. 2, ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
55. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
56. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
57. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).
59. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК).
60. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст. 79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
61. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.
62. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.
63. При дослідженні судом доказів, він має за мету одержання необхідного для вирішення справи висновку про їх реальне існування.
64. Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК процесуальним порядком і способом їх дослідження.
65. Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов`язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування.
66. Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов`язок по доказуванню. Обов`язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся до суду.
67. Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки.
68. Обов`язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити.
69. За викладених обставин справи, норм законодавства та з огляду на наявні розбіжності між місцем розташування земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 12) та місцем розташування земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, згідно з Технічною документацією зі складання Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 92-110), а також в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, які б свідчили про набуття позивачем або його правонаступником права власності або права користування (оренди) спірною земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що сторона позивача довела обставини, на які вона посилалася, з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 316-319, 328 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 76-81, 89, 95,259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області,про скасування державної реєстрації земельної ділянки - задовольнити.
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
8. Повний текст рішення складено 04 травня 2023 року.
Суддя О.П. Портна