ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 624/234/22 Номер провадження 22-ц/814/213/23Головуючий у 1-й інстанції Крапівка Т.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

при секретарі Ракович Д.Г.

за участю заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Головко В.В., представника Кегичівської селищної ради Харківської області адвоката Михайлова В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Кегичівської селищної ради Харківської області на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Крапівка Т.В., дата складання повного тексту ухвали не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення ХХІХ сесії VІІІ скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022р. «Про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 »

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення цього позову. Провадження у справі на час розгляду заяви про забезпечення позову не відкрите.

Згідно з заявою позивач просить зупинити виконання рішення ХХІХ сесії VІІІ скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022р.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 16.10.2019р. Кегичівська районна рада та ОСОБА_1 уклали контракт з терміном дії з 17.10.2019р. по 16.10.2025 року про те, що гр-н ОСОБА_1 призначається на посаду директора Красненської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів Кегичівської районної ради Харківської області. 23.11.2021р. на XX позачерговій сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради, прийнято рішення №4713 про проведення перевірки діяльності КЗ «Красненський ліцей» Кегичівської селищної ради з питань виконання директором ОСОБА_1 обов`язків, передбачених чинним законодавства, контрактом та статутом цього закладу, за період дії контракту. У період з 24.11.2021р. по 01.12.2021р. комісія провела перевірку зазначеного вище навчального закладу, за результатами якого склала 14.12.2021р. акт перевірки діяльності ліцею. За результатами перевірки, комісією встановлені порушення вимог чинного законодавства України, контракту №2 з директором КЗ «Красненський ліцей» Кегичівської селищної ради ОСОБА_1 , а також статуту КЗ Красненський ліцей Кегичівської селищної ради, а саме: на час перевірки в закладі відсутня Стратегія розвитку закладу освіти, а також Положення про внутрішню систему забезпечення якості освіти, що є порушення п. 4.14 статуту ліцею; відсутня Програма розвитку закладу освіти; відсутнє Положення про роботу тарифікаційної комісії та протоколи її засідань за весь період дії Контракту; встановлено факт неправомірної оплати вчителю трудового навчання ОСОБА_2 за завідування майстернею; відсутній наказ про призначення ОСОБА_2 завідуючою майстернею; вчителю трудового навчання ОСОБА_2 неправомірно, в зв`язку із відсутністю наказів про призначення завідуючого майстернею та про встановлення доплати за завідування майстернею у 2020/2021 навчальному році, за наказом директора №42-к Про встановлення доплати за завідування навчальними майстернями виплачено кошти в розмірі 13000,81 грн за період з 01.12.2020 р.по 30.11.2021р.; встановлено незаконність призначення директором вчителя ОСОБА_2 на посаду лаборанта (відсутній наказ про призначення), в результаті чого ОСОБА_2 неправомірно виплачено кошти в сумі 23734,07 грн. за період з 09.09.2020р. по 30.11.2021р.; одночасне перебування ОСОБА_2 на уроках трудового навчання та за сумісництвом на уроках хімії та фізики, як лаборанта; правила внутрішнього трудового розпорядку не доведені новопризначеним працівникам ( ОСОБА_2 ( 09.09.2020р. ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); відсутня особова справа ОСОБА_2 ; встановлено факт психологічного тиску на педагога-організатора ОСОБА_4 ; за результатами інвентаризації встановлена нестача матеріальних цінностей на суму 1950,00 грн. за даним фактом розпочато досудове розслідування; за відсутності письмової згоди вчителя ОСОБА_5 передано її уроки вчителям ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що стало можливим у зв`язку із розподілом педагогічного навантаження одноособово ОСОБА_1 , а не тарифікаційною комісією; ОСОБА_1 не надано, а комісією не встановлено фактів удосконалення форм і методів управління закладом освіти з 16.11.2019р., про що свідчить, той факт, що останній раз курси підвищення своєї кваліфікації ОСОБА_1 проходив у 2017 році; станом на 24.11.2021р. на сайті навчального закладу в порушення вимог ст. 30 Закону України Про освіту відсутні статут закладу, ліцензія, звіт про діяльність закладу, інформація про матеріально- технічну базу; звіт про діяльність закладу освіти за 2020/2021 навчальний рік у паперовому вигляді комісії не наданий, протокол загальних зборів, на яких проводиться звіт у закладі відсутній; ОСОБА_1 компроментує себе, як керівника, підриває довіру колективу, позичаючи кошти у своїх колег та не повертаючи їх протягом тривалого часу. Згідно висновків та рекомендацій комісії встановлено: директором ОСОБА_1 не виконуються (порушуються) вимоги чинного законодавства України ст. 30 Закону України «Про освіту», умови контракту (розділ 2) та п. 4.14 статуту. З огляду на наявність підстав, визначених абзацами 2,4,5 п.5.3 контракту, рекомендовано засновнику, достроково розірвати контракт №2 з директором ліцею ОСОБА_1 ; за порушення у сфері використання бюджетних коштів рекомендовано відповідачу звернутися до правоохоронних органів. Рекомендовано відділу освіти, молоді та спорту Кегичівської селищної ради вжити, за можливості, відповідних заходів спрямованих на усунення встановлених порушень. Рішенням XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022, вирішено взяти до відома акт перевірки діяльності КЗ «Красненський ліцей» Кегичівської селищної ради від 14.12.2021р. щодо дострокового розірвання контракту. Надати згоду на звільнення та звільнити ОСОБА_1 з посади директора ліцею на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Достроково розірвати контракт з ОСОБА_1 на підставі п.5.3. розділу 5 цього контракту, а саме невиконання програми розвитку закладу освіти, що розглядалась на засіданні конкурсної комісії; невиконання обов`язків, передбачених цим контрактом, в результаті чого для закладу настали значні негативні наслідки; недотримання керівником трудового, фінансового та бюджетного законодавства. Вважати днем звільнення та дострокового розірвання контракту перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеного у документі про тимчасову непрацездатність. Надати згоду та уповноважити Орган управління освіти в особі начальника відділу освіти, молоді та спорту на вжиття заходів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею з урахуванням вимог чинного законодавства України. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань Регламенту, забезпечення, охорони та захисту прав людини і громадянина, законності громадського порядку, депутатської діяльності та етики, розвитку місцевого самоврядування Кегичівської селищної ради, постійну комісію з гуманітарних питань, фізичної культури та спорту, молодіжної політики, охорони здорова та соціального захисту населення Кегичівської селищної ради.

ОСОБА_1 вважає, що рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022р. є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так при проведенні інвентаризації, ОСОБА_1 як матеріально відповідальну особу закладу, не включено до комісії як представника закладу при проведенні інвентаризації, що є неприпустимим та незаконним. Даний протокол складався не за місцем проведення інвентаризації, що є неприпустимим та таким, що порушує Положення про проведення інвентаризації. Перед початком учбового року станом на 10.08.2021р. складено акт готовності ліцею до 2021/2022 навчального року, що засвідчує готовність навчального закладу до навчального року та посилання в акті перевірки зазначеного навчального закладу від 14.12.2021р. про відсутність відповідних документів є таким, що не відповідає дійсності, оскільки станом на 10.08.2021р. навчальний заклад був готовий до навчального року та відповідав критеріям чинного законодавства України. Посилання в акті перевірки, що наче б то в діях ОСОБА_1 не встановлено фактів удосконалення форм і методів управління закладом освіти з 16.11.2019, про що свідчить, той факт, що останній раз курси підвищення своєї кваліфікації ОСОБА_7 проходив у 2017 році, не відповідає дійсності, оскільки у 2018 році КВНЗ Харківська академія неперервної освіти видала ОСОБА_1 сертифікат про підвищення кваліфікації директорів закладів, у 2020 році видала ОСОБА_1 свідоцтво про підвищення кваліфікації за темою Історія і правознавство, у 2021 році видала ОСОБА_1 сертифікат щодо підвищення кваліфікації, у 2021 році Державного службою з надзвичайних ситуацій видано посвідчення ОСОБА_1 про функціональне навчання у сфері цивільного захисту. Крім того, 22.03.2021р. рішенням атестаційної комісії встановлено, що ОСОБА_1 відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії спеціаліст вищої категорії». Крім того, на сайті osvita.ua зазначено рейтинг шкіл Харківської області за результатами ЗНО у 2021 році, КЗ «Красненський ліцей» Кегичівської селищної ради по області зайняв 118 місце з 327 місць, що свідчить про гарні показники закладу. Крім того, відповідно до протоколу засідання журі з проведення II етапу Всеукраїнських учнівських олімпіад в Красноградському районі в 2021/2022 навчальному році з навчального предмета історій, КЗ «Красненський ліцей» Кегичівської селищної ради зайняв II місце. Вчителем історій даного закладу є ОСОБА_1 .. Також в зазначеному вище акті перевірки внесені недостовірні дані щодо відсутності особової справи ОСОБА_2 , відсутності наказів про призначення завідуючого майстернею що також не відповідає дійсності, так як особову справу заведено та вона знаходилася в приміщенні ліцею, видані відповідні накази про призначення завідуючими майстернями та занесено до книги наказів. Щодо неправомірних на думку комісії доплат за завідування майстернею, то оплата праці працівників закладів та установ освіти здійснювалась відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти та до затвердженого тарифікаційного списку вчителів та інших працівників. Бухгалтерія, яка виплачує та нараховує виплати вчителям даного комунального закладу є централізованою та знаходиться у відділі освіти, молоді та спорту Кегичівської селищної ради, де в обов`язки бухгалтерів входить правильність та відповідність нарахування та виплата заробітної плати працівникам цього закладу, та вразі відсутності наказів про призначення завідуючого майстернею ОСОБА_2 бухгалтери не мали право нараховувати та виплачувати заробітну плату. Посилання в зазначеному вище акті перевірки, що ніби то на момент перевірки на сайті закладу була відсутня інформація у вигляді статуту, ліцензії, матеріально-технічної бази та інша, заявник зазначає, що на підтвердження даних фактів, комісія надала лише доповідну на ім`я начальника відділу молоді та спорту Кегичівської селищної ради Шматченко С., яка складена до проведення перевірки, та особою, яка не входить до складу комісії. Крім того доповідна не містить доказів про відсутність даної інформації, не додано в якості доказу відповідних роздруківок з сайту із зазначенням дат про відсутність спірної інформації. Таким чином жодних підстав для розірвання контракту в оскаржуваному рішенні сесії не встановлено, більше того, в установленому законом порядку не встановлено наявності жодного з порушень, які можуть бути підставою розірвання контракту.

Позивач зазначає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову з метою унеможливити протиправну поведінку відповідача буде завдано невідворотної матеріальної шкоди та збитків позивачу, оскільки безпідставне надання згоди на звільнення та звільнення ОСОБА_1 призведе до затягування відновлення прав позивача, бо відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Зупинено виконання рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що відповідно до ст.. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Встановлено, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді зупинення виконання рішення відповідача.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу правомірності розірвання контракту та звільнення позивача з посади директора ліцею.

Звертаючись із заявою, позивач зазначив причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обставини які вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача. У разі виконання рішення виникнуть потенційні труднощі у подальшому щодо своєчасного поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Наявне достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Невжиття заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, створить перешкоди у поновленні прав позивача, зробить неможливим ефективний захист прав через судову тяганину та значні витрати.

Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричиненню завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Враховуючи пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним. Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову. Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заявник навів достатні підстави і надав належні докази вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а тому наявна обґрунтована необхідність застосування зазначених заборон.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, Кегичівська селищна рада Харківської області, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 у позові просить визнати протиправним та скасувати рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року «Про надання згоди на звільнення та звільнення ОСОБА_8 ». З огляду на це, предметом спору у цій справі є поновлення позивача на раніше займаній посаді. У разі визнання звільнення протиправним наслідки прийняття рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року є відворотними, а чинним законодавством чітко встановлений порядок дій роботодавця, що призводить до повного та належного відновлення порушених прав працівника. Діюче законодавство містить достатній обсяг компенсації заходів, якими поновлюються права працівника у разі, коли буде встановлено факт незаконного звільнення чи відсторонення від посади. Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі в разі незабезпечення позову у спосіб, який просить застосувати позивач, немає, оскільки порядок відновлення трудових прав у разі ухвалення судом рішення про поновлення на роботі передбачено законом. Оскаржувана ухвала у порушення вимог чинного процесуального законодавства не містить належного обґрунтування наявності підстав застосування заходу забезпечення позову, передбаченого ч.2 ст. 149 ЦПК України. Натомість, вищезазначене судове рішення лише містить посилання та невмотивовані припущення про те, що невжиття заходу забезпеченя позову може призвести до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав. Суд першої інстанції поверхнево дослідив обставини застосування заходу забезпечення позову, не надав належної правової оцінки відповідним твердженням позивача тим самим прийняв необґрунтоване та незаконне рішення.

Апелянт зазначає, що відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення ХХІХ сесії VІІІ скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022 «Про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 » Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення цього позову до відкриття провадження у справі.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що заявник навів достатні підстави і надав належні докази вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, оскільки між сторонами дійсно виник спір до вирішення якого, у разі не забезпечення позову, може бути порушено права заявника (позивача за позовом).

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду помилковим, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Якщо колишнього працівника необхідно поновити за рішенням суду на роботі, а на його посаді вже працює інший працівник, то судове рішення про поновлення все одно підлягає виконанню. КЗпП України не виключає можливості поновлення на роботі працівника, у разі прийняття на посаду, яку він обіймав, іншого працівника. В такому разі працівник, якого було незаконно звільнено, має бути поновлений на роботі, а працівник, якого було прийнято на роботу на відповідну посаду, підлягає переведенню на іншу посаду, а якщо цього зробити неможливо - то такий працівник підлягає звільненню у порядку, що визначений КЗпП України.

З огляду на вказані норми матеріального права, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про скасування рішення ХХІХ сесії VІІІ скликання Кегичівської селищної ради за №6430 від 15.04.2022 «Про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 » в разі незабезпечення позову у спосіб, який просить застосувати ОСОБА_1 , немає. Порядок відновлення трудових прав ОСОБА_1 у разі ухвалення судом рішення про поновлення його на роботі передбачено Законом.

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано, що відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення виконання рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року призведе до затягування відновлення прав позивача.

Отже, зазначені заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку заявника (позивача), права, та не є співмірними із заявленими вимогами в цій справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду про заборону вчинення певних дій до прийняття судом рішення по суті з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини що мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу Кегичівської селищної ради Харківської області, ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року відмовити.

Щодо судових витрат

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки постанова Полтавського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає, розподіл судових витрат не здійснюється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №752/10166/16.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кегичівської селищної ради Харківської області задовольнити.

Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення XXIX сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради за № 6430 від 15.04.2022 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська