Справа № 350/61/23
Номер провадження 2/350/132/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Видойник І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11 січня 2023 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що з 18 березня 2021 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . який проживає з нею. Шлюбні стосунки між ними не склалися з причин відсутності взаєморозуміння, відповідач не поважає її як дружину та жінку, тривалий час вони проживають окремо. Просила шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу адвоката.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивачка спрямувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач спрямував на адресу суду відзиві на позов у якому зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, не заперечує, щоб малолітній син залишився проживати з позивачкою; справу просив розглядати без його участі; не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат, але категорично проти стягнення 4 000 грн, які позивачка планувала понести у зв`язку з розглядом справи з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12 січня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (серії НОМЕР_1 виданого 18 березня 2021 року) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що 18 березня 2021 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис за № 459.

Згідно свідоцтва про народження (серія НОМЕР_2 ) у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Згідно довідки в.о. старости Ясеновецького старостинського округу Калуського району Івано-Франківської області № 538 від 12 грудня 2022 року, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, а тому збереження сім`ї в даній ситуації не представляється за можливе.

Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи вимогу позивачки про залишення сина ОСОБА_3 на проживання із нею, суд враховує наступне. У відповідності до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Відповідно до частини першої 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене вище, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, позивачка просила залишити дитину проживати з нею, відповідач не заперечував проти цього, суд приходить до переконання про те, що найбільш доцільним буде залишити малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати із його матір`ю - ОСОБА_1 .

Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Щодо вимоги позивачки не змінювати прізвище, обране нею після укладення шлюбу, суд зазначає, що така вимога є правом позивачки, так як відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно частиною другою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статі 12, 46, 56 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до частин четверто-шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтверджпення витрат на правову допомогу позивачкою долучено ордер серія ІФ № 098273 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Ошустом С.І. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 348 від 6 червня 2020 року) від 20 грудня 2023 року та квитанцію № 1-20/12-22 від 20 грудня 2022 року про сплату ОСОБА_1 гонорару в сумі 1 500 грн адвокатові Ошусту С.Є., які є належними доказами що підтверджують надання адвокатом Ошустом С.Є. позивачці послуг з надання правничої допомоги у зазначеному розмірі.

Відповідач погодився із таким розміром витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю та про стягнення з відповідача на користь позивачки 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У позові позивачка зазначила, що окрім витрат в сумі 1500 гривень вона орієнтовно ще понесе витрати в сумі 4000 гривень, які будуть пов`язані з укладенням договору про надання правничої допомоги з адвокатом по розгляду справи в суді першої інстанції.

Однак про понесення таких витрат позивачка доказів не надала.

Крім того, позивачкою за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

У відповідності до статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 536 грн 80 коп., інша частина судового збору в сумі 536 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись статями 7-13, 81, 141, 142, 247, 263, 265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 18 березня 2021 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за актовим записом № 459 - розірвати. Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. (що складає 50 % від суми сплаченого нею судового збору) та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через учасника процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Сокирко Л.М.