Справа №2011/9768/12
Провадження № 6/638/115/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого судді Теслікової І.І.,

при секретарі: Кисловській О.О.,

розглянувши в судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, якою просить визнати поважною причину пропуску стягувачем ТОВ «ФК «Паріс» строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №2011/9768/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання сторони не з`явились, їх неявка відповідно ст.442 ЦПК України не перешкоджає для вирішення питання про заміну сторони.

Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про заміну стягувача повідомлялись належним чином, але їх неявка в силу ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення даного питання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ТОВ «ФК «Паріс» задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2012 року, у справі № 2011/9768/12, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором №001-20005-200208 від 20.08.2008 в розмірі 6968,98 грн. та витрати по сплаті судового збору в роз мірі 214,60 грн.

Рішення набрало законної сили 04 грудня 2012 року.

Згідно з договором №2230/К від 23 квітня 2020 року, про відступлення прав вимоги, ПАТ «Дельта банк», як Банк, відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», як новому кредитору, в порядку та на умовах визначених цим договором, належні Банку, а новий кредитор набув, права вимоги Банку до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами права з яких виникають у нового кредитора у зв`язку із набуттям прав на умовах цього договору.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 травня 2021 року замінено позивача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» по цивільній справі №2011/9768/2012, провадження №2/2011/4564/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-20005-200208.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили 04 грудня 2012 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили 04 грудня 2012 року) передбачалось, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Заочне рішення суду у справі №2011/9768/12 від 11 жовтня 2012 року набрало законної сили 04 грудня 2012 року, отже виконавчий лист, який було видано на підставі вказаного рішення суду з урахуванням п.2 ч.1ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили 04 грудня 2012 року) повинний був бути пред`явлений до виконання не пізніше 04 грудня 2013 року.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Отже, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Як вбачається із матеріалів справи доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію первісним стягувачем ПАТ «Дельта банк» та його правонаступником ТОВ «ФК «Паріс» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Первісний стягувач ПАТ «Дельта банк» та його правонаступником ТОВ «ФК «Паріс», які є юридичними особою, зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС та приватних виконавців.

Крім того, посилання заявника на те, що вони вважають причину пропуску строку для подачі виконавчого листа № 2011/9768/12 до виконання поважними, оскільки ТОВ «ФК «Паріс» не могло знати про дану обставину до отримання виконавчого листа 10.08.2021, так як отримало право вимоги за кредитом де боржником є ОСОБА_1 23 квітня 2020 року, та 25.05.2021 згідно ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова стали правонаступником первісного стягувача, суд не рахує поважними, оскільки заявник здійснюючи всі необхідні дії для оформлення відповідного договору відступлення права вимоги, не був позбавлений можливості з`ясувати наявність виконавчого листа, його перебування на виконанні та щодо термінів його пред`явлення до виконання, оскільки пройшло десять років з моменту винесення рішення суду та його набрання чинності, та дев`ять років з часу закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На думку суду, заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України, заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 442, 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя Теслікова І.І.