Справа № 331/2686/15-ц
Провадження № 2/331/46/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря: Мироненко О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченка Валерія Михайловича про визнання нотаріальної дії неправомірною та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченка В. М. та просила визнати неправомірними його дії щодо посвідчення довіреності від 23 квітня 2010 року за № 902 і стягнути з нього 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2010 року її шляхом обману було вмовлено в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченка В. М. підписати довіреність, згідно з якою вона уповноважувала ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду та таке інше), належною їй єдиною квартирою АДРЕСА_1 . 11 травня 2010 року ОСОБА_4 на підставі цієї довіреності уклав договір купівлі- продажу цієї квартири зі ОСОБА_5 , а вже через місяць, 11 червня 2010 року, ОСОБА_5 відчужив квартиру на користь ОСОБА_6 .

Внаслідок таких неправомірних дій вона позбулася єдиної квартири.

Вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 серпня 2014 року в справі № 334/2265/14к визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_7 винними у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 190, частинами першою, третьою статті 357 КК України, та призначено відповідне покарання, стягнуто з них в солідарному порядку на її користь 17 224, 55 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За результатами вказаного кримінального провадження, в діях приватного нотаріуса Сенченка В. М. не було виявлено ознак злочинів у відповідності до КК України, однак вважала, що такі є неправомірними, оскільки при посвідченні довіреності від 23 квітня 2010 року нотаріус порушив Закон України «Про нотаріат», Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зазначала, що нотаріус не встановив її особу, не спілкувався з нею. Паспорт, за яким нотаріус посвідчив її особу, був недійсний, оскільки такий був з переклеєною фотографією та без відтиска печатки, що підтверджується висновком експерта від 14 листопада 2010 року, наданим за результатами проведеної в межах досудового слідства в кримінальній справі технічної експертизи.

Також вказувала, що з другого по дев`ятий клас вона навчалась в класі з затримкою психічного розвитку, вона погано розуміє українську мову, якою викладено текст довіреності, а тому не могла розуміти значення слів у документі, який підписувала, однак нотаріус не помітив її особливостей, не пересвідчився в її намірах підписати довіреність та не пояснив правові наслідки її підписання.

До посвідчення довіреності в нотаріуса Сенченка В. М. її привозили до інших приватних нотаріусів Швецової О. В. та ОСОБА_8 , які відмовилися посвідчувати будь-які довіреності, оскільки, поспілкувавшись з нею, встановили, що вона не усвідомлювала, які правові наслідки має підписання такої довіреності, а також викликав сумніви наданий паспорт з переклеєною фотографією.

Посилаючись на викладене та те, що вона є інвалідом ІІІ групи, не працює й внаслідок насильницьких дій фактично залишилася без місця для проживання, просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 6 травня 2015 року провадження у цій справі відкрито, розгляд справи призначено ( а.с.33,т.1).

Рішенням суду від 13 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано дії приватного нотаріуса Сенченка В.М. щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010 року за № 902 неправомірними. Стягнуто з приватного нотаріуса Сенченка В.М. на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. і 243,60 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного нотаріуса ОСОБА_9 на користь держави судовий збір у сумі 1 134,40 грн. ( а.с.130-131,т.1).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 7 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Сенченка В.М. зняті з апеляційного розгляду , справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для ухвалення додаткового рішення ( а.с.183-187,т.1)

Додатковим рішенням суду від 8 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано дії приватного нотаріуса Сенченка В.М. щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010 року за № 902 неправомірними. Стягнуто з приватного нотаріуса Сенченка В.М. на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. і 243,60 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного нотаріуса Сенченка В.М. на користь держави судовий збір у сумі 1 134,40 грн. ( а.с.218-219,т.1).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року рішення суду від 13 квітня 2016 року та додаткове рішення суду від 8 червня 2016 року у цій справі залишено без змін ( а.с.30-34,т.2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( а.с.72-74).

4 вересня 2018 року від позивачки до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди . В якості остаточної суми відшкодування моральної шкоди позивачем вказано 794 590,00 грн. ( а.с.103-104,т.2).

6 листопада 2018 року від позивача до суду надійшло клопотання про відшкодування з відповідача судових витрат у розмірі 13 200,00 грн. ( а.с.117-118,т.2), яке в подальшому, а саме 23.01.2019 року клопотанням було уточнено, із змісту якого вбачається, що сума судових витрат складає 15 000,00 грн. ( а.с.155,т.2).

Рішенням суду від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з приватного нотаріуса Сенченка В.М. на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн., понесені нею судові витрати у вигляді професійно- правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн., понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено ( а.с.169-181,т.2).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Сенченка В.М. на рішення суду від 24.01.2019 року у цій справі направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення ( а.с.230-231,т.2).

Додатковим рішенням суду від 18 червня 2019 року рішення суду першої інстанції доповнено наступним « Визнати дії приватного нотаріуса Сенченка В.М. щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010 року за № 902 неправомірними.» ( а.с.236-239).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року рішення суду від 24.01.2019 року та додаткове рішення суду від 18.06.2019 року по цій справі залишено без змін ( а.с.52,т.3).

Постановою Верховного Суду від 9 червня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( а.с. 142-147,т.3).

24 червня 2021 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана в провадження судді Скользнєвої Н.Г..

Ухвалою судді Жотневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г від 25 червня 2021 року справу прийнято до провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17 вересня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, який обґрунтований тим, що Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, який на сьогодні вже не працює, тобто припинив нотаріальну діяльність за віком, вважає, що він є не винним, у тому, що сталося, а позовні вимоги є безпідставними . Так у відзиві зазначено, що позивачем не надано доказів того , що при візуальному обстеженні її паспорта можна було виявити факт того, що паспорт був з переклеєною фотографією та без відтиску печатки. Крім того, пояснення сторони, не допитаної як свідка, не є доказом у справі. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М. та його представник, вважають, що відсутні докази того, що підроблення документа було очевидним, а доказів того, що на час посвідчення довіреності позивач за рішенням суду була обмежена в дієздатності чи визнана недієздатною не надано. Водночас, та обставина, що позивач навчалась в класі з затримкою психічного розвитку не свідчить про те, що вона не здатна була усвідомлювати наслідки своїх дій.

Таким чином, зазначає, що все що мало місце в дійсності відбулося саме з вини ОСОБА_3 , яка поклала вину в тому, що сталося на приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року заяву представника відповідача адвоката Левицької Ю.В. про відвід судді Скользнєвої Н.Г. задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 справу для розгляду розподілено судді Жуковій О.Є..

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 18.11.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2022 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом учасників справи, викликано до суду в якості свідків : ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, матеріали кримінального провадження № 334/2265/14-к, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 серпня 2014 року в кримінальній справі № 334/2265/14к ОСОБА_4 та ОСОБА_11 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 190, частиною першою статті 357, частиною третьою статті 357 КК України, призначено їм покарання та стягнуто з них у солідарному порядку на користь ОСОБА_3 17 224, 55 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У вироку зазначено, що в середині квітня 2010 року, ОСОБА_4 у зговорі із ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_3 , врахувавши, що вона страждає на розумовий розвиток, викликали в останньої впевненість про вигідність оформлення на ОСОБА_4 нотаріальної довіреності.

Так, 23 квітня 2010 року ОСОБА_3 шляхом обману було умовлено в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченка В. М. підписати довіреність, згідно з якою вона уповноважувала ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду та таке інше), належною їй єдиною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі цієї довіреності 11 травня 2010 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу вищевказаної квартири зі ОСОБА_5 , а 11 червня 2010 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6 .

У кримінальній справі № 334/2265/14к було призначено технічну експертизу оригіналу паспорта, при пред`явленні якого видано довіреність від 23 квітня 2010 року.

Згідно з висновком експерта від 14 листопада 2010 року № 159, у паспорті серії НОМЕР_1 , заповненому на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 04 травня 2007 року Ленінським РВ УМВД України в Запорізькій області, мало місце змінення первинного змісту, а саме переклеювання фотографії на першій сторінці паспорта.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04 травня 2017 року в справі № 334/9037/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус запорізького міського нотаріального округу Сенченко В. М., позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 23 жовтня 2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В. М., зареєстровану в реєстрі за № 902, видану ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 11 травня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Витребувано з володіння ОСОБА_12 спірну квартиру на користь ОСОБА_3 та визнано за нею право приватної власності на вказану квартиру.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства третьої групи. Згідно акту № 447 від 17.06.2010 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи , у ОСОБА_3 наявні ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності. Ступень виявлених порушень не є такою, щоб позбавляла її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вона може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 197-199 т.1).

В свою чергу актом № 340 амбулаторної первинної комплексної судової психолого психіатричної експертизи від 25.05.2011 встановлено, що ОСОБА_3 виявляє ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями. На момент підписання довіреності в тимчасово хворобливому стані не перебувала. На момент підписання 23 квітня 2009 року довіреності ОСОБА_3 не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій , їх наслідки та керувати ними (а.с. 143-151 т.2). Суд зауважує, що дата підписання довіреності у висновку експертизи зазначена помилково 2009 рік, замість 2010 рік, що підтверджено описовою частиною висновку.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення нотаріальної дії) при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій.

Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Статтею 44 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що при посвідченні угод з`ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.

Згідно з пунктами 13, 14 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій.

Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи).

При посвідченні правочину визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть участь у ньому.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 Закону (3425-12) (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про нотаріат» не приймаються для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, текст яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також написані олівцем.

Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що порочать честь і гідність громадян (частина друга статті 49 Закону України «Про нотаріат»).

Статтею 27 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Диспозиція статті 27 Закону України «Про нотаріат», в якій передбачено можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності в діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості, не виключає необхідності встановлення решти складових правопорушення, за наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоду (стаття 1166 ЦК).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що для встановлення особи, як учасника цивільних відносин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, і з`ясування його дієздатності, нотаріусу було надано оригінал паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що нотаріус прийняв для вчинення нотаріальної дії неналежний документ, оскільки наданий йому паспорт був з переклеєною фотографією та без відтиска печатки.

Факт того, що у вказаному паспорті мало місце переклеювання фотографії на першій сторінці підтверджено висновком експерта від 14 листопада 2010 року. Однак, жодних доказів того , що при візуальному обстеженні паспорта позивача можливо було виявити цей факт позивачем не надано.

Так, у позові позивач посилається також на те, що до видачі посвідчення довіреності у нотаріуса Сенченка В.М., Скорнякову Т.Ю. привозили до інших приватних нотаріусів Швецової Оксани Сергіївни (вул.40 років Радянської України, 51) та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 ), які відмовилися посвідчувати будь-які довіреності, оскільки, поспілкувавшись з нею, встановили, що вона не усвідомлювала, які правові наслідки має підписання довіреності такого роду, а також викликав сумніви наданий паспорт з переклеєною фотографією, вказавши, що зазначене підтверджується протоколами допиту зазначених свідків, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 334/2265/14-к.

Однак такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зокрема, ст.ст. 90-93 ЦПК України встановлює спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показів свідків, зокрема на стадії досудового розслідування кримінального провадження , не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Суд також зауважує, що судом було задоволено клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які неодноразово викликалися до судового засідання, однак до суду не з`явилися.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 224 ЦПК України, судом була заслухана думка учасників справи про можливість розгляду справи за відсутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які не з`явилися, та з урахуванням думки представника позивача, яка вважала за можливе розглянути справу у відсутність свідків, а також думки представника відповідача , яка також просила справу розглянути за відсутності свідків , судом була постановлена ухвала про продовження судового розгляду.

Також, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нотаріус не пересвідчився в однаковому розумінні значення сторонами умов правочину, не перевірив обсяг дієздатності позивача.

Однак, суд вважає зазначені твердження також такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що в результаті досудового розслідування кримінального провадження в діях відповідача не було виявлено ознак кримінального правопорушення у відповідності до Кримінального кодексу України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження № 334/2265/14-к.

Також , згідно акту № 447 від 17.06.2010 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи , у ОСОБА_3 наявні ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності. Ступень виявлених порушень не є такоє, щоб позбавляла її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вона може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до акту № 340 амбулаторної первинної комплексної судової психолого психіатричної експертизи від 25.05.2011 встановлено, що ОСОБА_3 виявляє ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями. На момент підписання довіреності в тимчасово хворобливому стані не перебувала. На момент підписання довіреності ОСОБА_3 не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій , їх наслідки та керувати ними.

Також, судом встановлено, що позивач за рішенням суду не була обмежена в дієздатності та не визнавалася недієздатною.

Таким чином, твердження позивача про те, що на час посвідчення довіреності 23 квітня 2010 року, вона не здатна була усвідомлювати наслідки своїх дій, спростовані доказами дослідженими судом, а та обставина , що ОСОБА_3 навчалась в класі з затримкою психічного розвитку не свідчить про те, що вона не здатна була усвідомлювати наслідки своїх дій.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку доказам наявним в матеріалах справи , суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача під час посвідчення довіреності 23 квітня 2010 року, причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою, а також вину останнього, через що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченка Валерія Михайловича про визнання нотаріальної дії неправомірною та відшкодування моральної шкодивідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2023 року.

Суддя: