_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/4/23
УХВАЛА

20.03.2023 Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович звернувся із поданням, за участі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в якому просить суд визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, а саме: квартирі загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,36 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_3 , як 1/2 частку.

У поданні приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович посилається на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича знаходиться виконавче провадження АСВП № 57513228 з примусового виконання виконавчого листа № 520/100954/15-ц виданого 02.10.2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики від 15.08.2018 року в сумі 2171748,40 грн, що за курсом НБУ станом на 04.08.2015 року еквівалентно 100000 доларів США.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (станом на 08 листопада 2019) та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 між громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04 жовтня 1997 року укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 04.10.1997 року зроблено актовий запис за № 61.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_3 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданий 05.04.2004, видавник: виконавчий комітет Одеської міської ради (номер запису про право власності 300420).

При цьому вказане майно набуте під час перебування в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя.

Окрім цього, від ОСОБА_3 до суду надійшло заперечення на подання приватного виконавця, в якому вона просить відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу у задоволенні подання про визначення майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Посилається на те, що хоча набула квартиру загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 у шлюбі, однак зазначена квартира належить їй на праві приватної власності відповідно до Угоди про роздільне майно подружжя від 10 грудня 1997 року.

Також до суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на подання приватного виконавця, в якому він просить відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу у задоволенні подання про визначення майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та посилається на те, що зазначена квартира є приватною власністю ОСОБА_3 відповідно до Угоди про роздільне майно подружжя від 10 грудня 1997 року, отже вона не може відповідати цим майном за особисті зобов`язання чоловіка.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про визначення майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя було прийнято до розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року було зупинено провадження по справі № 520/10954/15-ц за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, до набранням законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду цивільної справи № 947/7695/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання угоди недійсною.

УхвалоюКиївського районного суду м. Одеси від 08 червня 2022 року провадження по цивільній справі № 520/10954/15-ц за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, було поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2022 року було зупинено провадження по справі № 520/10954/15-ц за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, до набранням законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду цивільної справи № 947/7695/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною.

УхвалоюКиївського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2022 року провадження по цивільній справі № 520/10954/15-ц за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, було поновлено.

УхвалоюКиївського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід було задоволено.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б.

УхвалоюКиївського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 року було прийнято до розгляду цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засіданні, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

На дату розгляду справи ОСОБА_2 не з`явився, проте його представник адвокат Стадник Павло Олександрович подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засіданні, у судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак причин, які були визнані б судом поважними не повідомив та доказів таких причин не надав.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи.

При розгляді справи судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича знаходиться виконавче провадження АСВП № 57513228 з примусового виконання виконавчого листа № 520/100954/15-ц, виданого 02.10.2018 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики від 15.08.2018 року в сумі 2171748,40 грн, що за курсом НБУ станом на 04.08.2015 року еквівалентно 100000 доларів США.

24 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (станом на 08 листопада 2019) та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 між громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04 жовтня 1997 року укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 04.10.1997 року зроблено актовий запис за № 61.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, за ОСОБА_3 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданий 05.04.2004, видавник: виконавчий комітет Одеської міської ради (номер запису про право власності 300420).

Окрім цього, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у справі № 947/7695/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання угоди недійсною, було задоволено. Суд постановив визнати Угоду про роздільне майно подружжя від 10.12.97 року, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , недійсною.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2022 рокуу справі № 947/7695/20апеляційну скаргу адвоката Доніної Людмили Анатоліївни в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного судум. Одеси від 13 липня 2021 року було залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/7695/20 у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої адвокатом Доніною Людмилою Анатоліївною, про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 18 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною, було відмовлено.

Таким чином, рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у справі № 947/7695/20 набрало законної сили, ісуд не може брати до уваги доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_3 . Отже, зазначена квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В силу ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України це майно є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, оскільки вищевказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності, то у зв`язку з цим має бути дотриманий порядок звернення стягнення на нього.

Згідно ст. 48 ч. 1, 6 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`ектом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 73 СК України передбачено, що за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 534/795/14-ц зазначив, що аналіз ст. 379 ЦПК України (2004 року), ч. 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), ст.ст. 60, 61, 70 СК України дає підстави для висновку, що суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що боржник має заборгованість та наявного у нього майна недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, дійшли обґрунтованого висновку про визначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя для подальшого погашення вказаної заборгованості. Станом на час звернення із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник вчиняє дії що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження Декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не надавав пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджанню приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень мас відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність i державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку сул мас виходить презумпції рівності часток Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частини 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності та згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підставі передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) д суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній часткової власності.

За таких обставин суд доходить до висновку щодо обгрунтованості подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та наявності підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у спільному майні, а саме квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., зареєстрованої за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як частку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду буде складено 25.03.2023 р включно.

Суддя Коваленко О. Б.