ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1424/23 Справа № 233/1982/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумик О.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №233/1982/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луньов Валентин Олександрович, до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луньов Валентин Олександрович, та Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2021 року,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луньов В.О., звернулася до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 .. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманих нею за життя пенсійних виплат за період з 01 березня 2016 року по 20 липня 2020 року у розмірі 481 009,88 гривень.

В січні 2021 року Перша Бахмутська нотаріальна контора направила запит до Костянтинівсько-Дружківського ОУ ПФУ Донецької області відносно недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , на який отримала відповідь, що сума недоотриманої пенсії станом на 26 січня 2021 року складає 156 236,20 гривень.

На цю суму 12 березня 2021 року позивачка отримала нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом, тоді як фактично сума недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01 березня 2016 року по 20 липня 2020 року складає 481 009,88 гривень.

17 грудня 2018 року Донецьким окружним судом по справі № 200/11468/18-а було винесено рішення яким було зобов`язано відповідача сплатити ОСОБА_2 заборгованість по пенсії за період з 01 березня 2016 року до її відновлення. Але всупереч рішенню суду, щомісячні виплати для ОСОБА_2 не були поновлені.

Зазначала, що на теперішній час остаток заборгованості пенсійного фонду складає 324773,68 гривень (481009,88 - 156236,20).

На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої суми спадщини в розмірі 324 773,68 гривень, які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 березня 2021 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтерсах якої діє адвокат Луньов В.О, задоволені частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 березня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2-374, в розмірі 156 236,20 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 562,20 гривень. У задоволенні позову до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луньов В.О., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог .

Доводами апеляційної скарги наведено, що скаржник не погоджується з висновком суду щодо недоведеності розміру недоотриманої пенсії, оскільки позивачем було надано відповідний розрахунок на підставі даних відповідача та рішення суду. Зазначений у свідоцтві про право на спадщину обсяг спадщини у вигляді недоотриманої пенсії к сумі 156 236,20 гривень відповідно до довідки ПФУ розрахований в межах трирічного строку, суперечить вимогам Закону.

Також ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог через відсутність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану недоотриману пенсію та відсутність у позивача перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. На думку скаржника, у даному випадку нотаріусом вирішено питання про видачу свідоцтва щодо спірного спадкового майна грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії на суму 156 236,20 гривень. Вважає, що це свідчить про те, що нотаріус не вбачає правових підстав для видачі свідоцтва на грошові кошти у недоотриманій сумі пенсії, тому повторне звернення до нотаріуса для вирішення питання про видачу свідоцтва на більшу суму, закон не вимагає. Оскільки позивачці видане нотаріусом свідоцтво про право на частину недоотриманої пенсії за законом, вона є такою, що прийняла спадщину в цілому. Наголошує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину в частині 324 773,68 гривень не позбавляє позивачку права на цю спадщину.

В апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на запит приватного нотаріуса від 14 січня 2021 року № 43/02-14 було надано відповідь про залишок недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у сумі 156 236,20 гривень, сума була розрахована за три роки, з урахуванням вимог ст. 46 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку із зверненням позивачки за недоотриманою пенсією 16 березня 2021 року, сума недоотриманої пенсії була розрахована за період з 15 березня 2018 року по 30 жовтня 2019 року відповідно до положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і склала 143 994,57 гривень. Для нарахування та виплати позивачу недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 березня 2016 року по 14 березня 2018 року немає законних підстав.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано клопотання про розгляд справи у відсутність представника управління, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримують у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерті серії НОМЕР_1 . (а.с. 9)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі, на грошові кошти у вигляді недоотриманої за життя пенсії.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №2-374, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_2 , а саме, грошової суми недоотриманої пенсії в сумі 156 236,20 гривень, яка належала спадкодавцю на підставі довідки Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 січня 2021 року за № 0577-05-8/157. (а.с. 10)

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 16 березня 2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , звернувся представник останньої ОСОБА_3 на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності.

За результатами розгляду наданих представником документів Управлянням було відпрацьовано заяву на виплату недоотриманої пенсії 28 липня 2021 року у сумі 143 494,57 гривень. Кошти були повернуті установою АТ «Ощадбанк» 02 серпня 2021 року.

19 серпня 2021 року було повторно відпрацьовано зазначену заяву на виплату недоотриманої пенсії у зв`язку з несплатою в сумі 143 494,57 гривень. Обидва рази кошти поверталися у зв`язку з невірно вказаним ідентифікаційним кодом у довідці про розрахунковий рахунок, наданою банківською установою.

Довіреній особі було надано роз`яснення щодо повернення коштів, помилку було виправлено установою банку. 02 вересня 2021 року надано нову довідку за реквізитами з виправленим ідентифікаційним кодом.

Виплата зазначених коштів запланована на листопад 2021 при надходженні відповідного фінансування. (а.с. 159-160)

Таким чином, судом вірно встановлено, що на час розгляду справи належні позивачці за свідоцтвом про право на спадщину за законом грошові кошти виплачені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановивши, що за життя померлій ОСОБА_2 була нарахована пенсія, однак не була нею отримана, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на суму 156 236,20 гривень, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії, у зв`язку із чим підлягає стягненню з ГУПФУ в Донецькій області сума недоотриманої пенсії у розмірі 156 236,20 гривень на користь позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а також наявним в матеріалах справи письмовим доказам та фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 1216, 1217, 1218, ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон).

Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Також зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», яка набрала чинності 14 жовтня 2020 року, реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованих управлінь.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що у позивача ОСОБА_1 відсутнє право на отримання суми недоотриманої пенсії у розмірі 156 236,20 гривень спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 12 березня 2021 року державним нотаріусом Першої бахмутської нотаріальної контори Ленченко Т.О. Спадкоємцем у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з грошової суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , на підставі довідки Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 січня 2021 року за № 0577-05-8/1573. Вартість спадкового майна 156 236,20 гривень. (а.с. 10)

Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнавалося і його дійсність не є предметом розгляду у даній справі. З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перевірки правильності вказаного у свідоцтві про право на спадщину розміру пенсії. Доводи апеляційної скарги позивачки щодо права позивачки на все спадкове майно померлої ОСОБА_2 в цілому за відсутності свідоцтва про право на спадщину не впливає за даних обставин на правильність висновків суду в цій частині.

Отже, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування відсутні.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Луньов Валентин Олександрович, та Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 18 січня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста