Справа № 132/1486/21
Провадження № 22-ц/801/315/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 рокуСправа № 132/1486/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Обертун Н. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Іванівська сільська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу №132/1486/21 за апеляційною скаргою адвоката Крижанівського Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Павленка І. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванівської сільської ради про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вичинити дії та надати у користування земельну ділянку за набувальною давністю.

Позов мотивований тим, що рішенням Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 19 лютого 1992 року йому наділено земельну ділянку в с. Грушківці Калинівського району Вінницької області площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства.

Протягом 28 років він добросовісно та відкрито користується цією земельною ділянкою та сплачує земельний податок.

18 лютого 2020 року він звернувся до Іванівської сільської ради з заявою про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Рішенням 5 сесії 8 скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №71/3 від 15 січня 2021 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га в оренду для ведення особистого селянського господарства на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради.

Факт користування ним земельною ділянкою був відомий сільській раді.

Указує, що у нього є підстави для одержання земельної ділянки площею 1,4 га на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради у користування за набувальною давністю.

Уважає, що рішення 5 сесії 8 скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №71/3 від 15 січня 2021 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд:

визнати незаконним і скасувати рішення 5 сесії 8 скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №71/3 від 15 січня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га в оренду для ведення особистого селянського господарства на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради;

зобов`язати Іванівську сільську раду Калинівського району Вінницької області на найближчій сесії надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га в оренду для ведення особистого селянського господарства на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради;

визнати за ОСОБА_1 право користування на земельну ділянку площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради за набувальною давністю.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області в частині визнання незаконним і скасування рішення сільської ради та зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької про визнання права користування на земельну ділянку за набувальною давністю відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що

право користування за набувальною давністю набувають лише громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку;

спірна земельна ділянка була наділена позивачу згідно рішення Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 19 лютого 1992 року (8 сесія 21 скликання) та останній мав підстави для володіння майном та оформлення права користування, тому відсутні підстави набуття права на земельну ділянку за набувальною давністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2022 року адвокат Крижанівський В. П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив, з урахуванням уточнень, заочне рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків, а саме: для подання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжних документів або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; подання належних доказів на обґрунтування поважності причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали суду та обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року.

09 січня 2023 року адвокат Крижанівський В. П. усунув недоліки апеляційної скарги в частині оскарження заочного рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року; відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано матеріали справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Крижанівського В. П. на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року повторно залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу адвоката Крижанівського В. П. на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року повернуто заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2023 року справу за апеляційною скаргою адвоката Крижанівського В. П. в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року призначено до розгляду на 09 лютого 2023 року о 09 год.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року задоволено клопотання адвоката Крижанівського В. П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09 лютого 2023 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 09:00 год 16 лютого 2023 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що

висновок суду першої інстанції про відсутність умов для набуття позивачем права користування на земельну ділянку за набувальною давністю не узгоджується із нормами Земельного кодексу України;

суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 добросовісно користувався спірною земельною, не вчиняв перешкод власнику земельної ділянки у реалізації свого права власності на цю земельну ділянку;

з 1992 року позивач відкрито користувався земельною ділянкою та сплачував земельний податок.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

19 січня 2023 року Іванівська сільська рада подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що

доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законим та обґрунтованим;

норми Земельного кодексу України чітко регламентують передачу земельних ділянок у користування (оренду) та передбачають у яких випадках орган місцевого самоврядування може передати земельну ділянку без проведення конкурсних торгів;

передача у користування земельної ділянки за набувальною давністю Земельним кодексом України не передбачена;

просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 19 лютого 1992 року (8 сесія 21 скликання), ОСОБА_1 наділено земельну ділянку в с. Грушківці Калинівського району Вінницької області площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства.

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівської сільської ради з заявою про надання дозволу на оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Рішенням 5 сесії 8 скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №71/3 від 15 січня 2021 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га в оренду для ведення особистого селянського господарства на території Байківського старостинського округу Іванівської сільської ради.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність.

Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених ЗК України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 121 ЗК України «Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам», громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому ЗК України.

Аналіз статті 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 ЗК України).

Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. Тобто, при бажанні набути право власності на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній чи державній власності не має значення, що особа відкрито та добросовісно нею користувалася 15 і більше років.

Тобто, при бажанні набути право користування на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності, не є основним аргументом, що особа відкрито та добросовісно нею користувалася 15 і більше років, оскільки існує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст. 123 ЗК України.

При цьому компетентний орган може відмовити у набутті права заявнику з підстав, передбачених ЗК України, незважаючи на відкрите та добросовісне користування земельною ділянкою понад 15 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Цивільного касаційного суду у постанові від 08 квітня 2021 року по справі № 179/2006/19 дійшов наступних висновків:

«законодавством не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій статті 119 ЗК України, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю».

У постанові Великої палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 729/608/17 за значено:

«для набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю необхідно встановити в сукупності всі умови такого набуття, передбачені законом та підтверджені належними доказами за весь період давнісного користування».

ОСОБА_1 на підтвердження факту користування ним земельною ділянкою протягом 15 років надав докази сплати земельного податку, а саме квитанцію до прибуткового касового ордера №525 від 28 вересня 2020 року.

З цієї квитанції слідує, що ОСОБА_1 сплатив орендну плату за землю.

Із цього випливає, що земельна ділянка перебувала в користуванні. Відтак, вона мала бути сформована, як об`єкт цивільних прав, проте будь-яких відомостей щодо земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, позивачем до матеріалів позову не надано.

Крім цього, право користування за набувальною давністю набувають лише громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку.

Спірна земельна ділянка була наділена позивачу на підставі рішення Байківської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 19 лютого 1992 року (8 сесія 21 скликання) та останній мав підстави для володіння майном та набуття права власності. Однак скористався таким правом на власний розсуд.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку, що встановлені обставини виключають можливість застосування інституту набувальної давності для передачі земельної ділянки у власність або користування позивачу.

Посилання в апеляційній скарзі на давність користування спірною земельною ділянкою не заслуговують на увагу, оскільки вказаний факт не надає позивачу перевагу у наданні вказаної земельної ділянки, а лише надає позивачу право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у користування.

Вагомих аргументів та доводів, які залишились поза увагою суду першої інстанції та могли б призвести до ухвалення іншого рішення у справі апеляційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Крижанівського Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за позивачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук