АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року

м. Чернівці

справа № 723/3066/21

провадження 822/84/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Лисака І.Н., Одинака О.О.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»,

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Бужора В.Т.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТзОВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що він є власником автомобіля марки «Volvo XC 60», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 липня 2020 року, біля 19 год. 15 хв., в м. Сторожинець Чернівецької області по вул. Видинівського сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу на праві приватної власності автомобіль «Volvo ХС 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 зазнав технічних та механічних пошкоджень.

Згідно з звітом оцінювача колісних транспортних засобів ТОВ «Експертно- Асистуючої Компанії «Фаворит» Ю.П. Гармідарової від 03 вересня 2020 року, за вихідним номером 20895, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Volvo ХС 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 30 липня 2020 року складає 350 114 гривень 50 коп. Вартість матеріального збитку, з урахуванням ПДВ на запасні частини - 135 977 гривень 36 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ТзОВ Страхова компанія Ю.Ес.Ай, ліміт відповідальності 130 000 гривень.

Позивач просив суд стягнути з ТзОВ Страхова компанія Ю.Ес.Ай на його користь 130000 гривень суми страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 220 114 гривень 50 коп в рахунок відшкодування завданої ним майнової шкоди та 30 000 гривень - моральної шкоди, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ Страхова компанія Ю.Ес.Ай на користь ОСОБА_1 - 130000 гривень в рахунок страхового відшкодування за спричинені в результаті дорожньо транспортної пригоди матеріальні збитки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 220 114 гривень 50 коп в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена та встановлено причинний зв`язок між його діями та спричиненою шкодою, а тому суд прийшов до висновку за можливе стягнути з ТзОВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай» суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 гривень, а з відповідача ОСОБА_2 - різницю завданого збитку- 220 114,50 гривень, оскільки розмір завданої позивачу шкоди є більшим ніж ліміт страхового відшкодування. Щодо заявленої моральної шкоди, то суд першої інстанції вважав, що вона є доведеною, однак розмір такої шкоди є завищеним, а тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме, в розмірі 5000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не залучив до участі в справі, в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також, апелянт посилається на те, що сума матеріальних збитків, яка заподіяна позивачеві в результаті дорожньо- транспортної пригоди, є завищеною та судом не вірно здійснено розподіл судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_2 23 липня 2020 року, біля 19 год. 15 хв., в м.Сторожинець Чернівецької області по вул. Видинівського, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 309», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався попереду, автомобілі механічно пошкоджено, чим порушив п. 13.1, ПДР та вимоги ст.124 КУпАП.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24 липня 2020 року ОСОБА_1 повідомив ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про дорожньо транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ТзОВ Страхова компанія Ю.Ес.Ай, ліміт відповідальності 130 000 гривень.

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про страхове відшкодування, за полісом № 200561934, який був діючим, станом на 23 липня 2020 року.

Листом №51-1914 від 12 березня 2021 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» підтвердила отримання заяви ОСОБА_1 та повідомлення про виплату страхового відшкодування і було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 119 039 гривень 21 коп.

Згідно з звітом оцінювача колісних транспортних засобів ТОВ «Експертно- Асистуючої Компанії «Фаворит» Ю.П. Гармідарової від 03 вересня 2020 року, за вихідним номером 20895, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Volvo ХС 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 30 липня 2020 року складає 350 114 гривень 50 коп. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику, після аварійного пошкодження КТЗ, станом на 30 липня 2020 року, урахуванням ПДВ на запасні частини, становить 135 977 гривень 36 коп.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення суду першої інстанції може бути переглянуте в апеляційному порядку лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції у частині, що стосується прав та обов`язків осіб, якщо такі особи не оскаржують судове рішення шляхом подання апеляційної скарги. При відсутності солідарного обов`язку між відповідачами у справі, кожний із відповідачів має право оскаржити рішення суду в частині, що стосується його прав та обов`язків. Відповідно, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями перегляду судового рішення у частині вимог, які заявлені до особи, яка не оскаржує таке рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції у повному обсязі, оскільки із апеляційною скаргою звернувся лише ОСОБА_2 , а тому рішення суду першої інстанції може бути переглянуто судом апеляційної інстанції лише в частині, яка стосується прав та інтересів ОСОБА_2 .

Відповідні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно з ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 23 липня 2020 року, пошкоджено автомобіль позивача , у зв`язку з чим останньому завдано матеріальні збитки, які підлягають відшкодуванню.

Щодо доводів апелянта про незалучення до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як убачається з матеріалів справи, постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 липня 2020 року, ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Volvo ХС 60», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 заподіяно майнову шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.4 ч. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Щодо аргументів апелянта про завищену суму матеріальних збитків

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1] письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Пунктом 1 ч.1 ст.103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері-іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу в справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Суд апеляційної інстанції роз`яснив ОСОБА_6 та його представнику ОСОБА_3 їх право звернутись до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки останні не погоджувались з висновком, викладеним у звіті спеціаліста ОСОБА_7 .

Також слід зазначити, що суді першої інстанції ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звертався до суду з клопотання про призначення у справі автотехнічної та авто-товарознавчої експертиз, однак ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Вказану ухвалу, ні ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_3 , не оскаржували та вона набрала законної сили.

Отже, апелянтом до суду не надано доказів та не наведено достовірних аргументів на підтвердження неправильності визначення спеціалістом Гармідаровою Ю.П вартості відновлювального ремонту автомобіля, належного ОСОБА_1 , який пошкоджено в результаті дорожньо- транспортної пригоди.

Щодо доводів апелянта про розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

відповідно до вимог п.п. 1.1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 у справі № 761/11472/15-ц було визначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди також є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

За подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 сплатив 3801 гривню 15 коп (ціна позову 380114,50 *1/100).

Позовні вимоги до ТзОВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» задоволені на загальну суму 130 000 гривень, що становить 34,20 % від суми заявлених вимог (130000 *100/380114,5).

З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягає судовий збір: за подання до суду позовної заяви в розмірі 1299 гривень 99 коп (3801,15*34,20/100).

Отже, слід стягнути з ТзОВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 1299 гривень 99 коп в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені на загальну суму 225114 грн 50 коп, що становить 59,22 % від суми заявлених вимог(225114,5 *100/380114,5).

З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягає судовий збір: за подання до суду позовної заяви в розмірі 2251 гривню 04 коп (3801,15*59,22/100).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2251 гривню 04 коп в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розподілу судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2022 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 1299 гривень 99 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2251 гривню 04 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 08 березня 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.Н. Лисак

О.О. Одинак