Справа № 132/2621/22
Ухвала

Іменем України

08 лютого 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати судовий наказ, виданий 07.12.2022 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 26.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви зазначає, що в нього відсутній обов`язок щодо сплати аліментів за даним судовим наказом з моменту їх стягнення, оскільки він із стягувачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживають разом, участь в утриманні спільної дочки приймає у добровільному порядку. Додав, що обставини проживання дитини разом з ним та стягувачем підтверджується довідкою про склад сім`ї КП «Управляюча компанія «Житловик» №1261 від 19.12.2022. Вважає, що у відповідності до вимог ст. 432 ЦПК України наявні правові підстави для визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

23.01.2023 суддею Павленко І.В. прийнято заяву до свого провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 8 лютого 2023 року.

Стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явились, хоча про час та день розгляду заяви повідомлені належним чином. При цьому стягувач, попередньо через канцелярію суду подала заяву про вирішення питання про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню за її відсутності, заперечує проти задоволення заяви. Боржник також надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, вивчивши заяви по суті справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 07.12.2022 Калинівським районним судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 26.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

За змістом поданої заяви боржник посилається на частини 1, 2 ст. 432 ЦПК України.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено у судовий спосіб захист прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з боржником та стягувачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї КП «Управляюча компанія «Житловик» №1261 від 19.12.2022.

Також зазначив, що він матеріально забезпечує їх спільну дитину.

На думку заявника, утримання дитини в добровільному порядку поза межами виконавчого провадження є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви ОСОБА_2 долучено письмові докази на підтвердження факту проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 07.11.2022, яким стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, з підстав на які посилається заявник.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дитини, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів. А за ст. 432 ЦПК України дослідженню підлягають не обставини припинення обов`язку за судовим рішенням, а лише докази про припинення такого обов`язку.

Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 07.11.2022.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалення рішення суду про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів може бути підставою для звернення до суду із заявою в порядку ст. 432 ЦПК України, якою регламентовано порядок та підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд звертає увагу, що за наявності відкритого виконавчого провадження та досягнення між боржником і стягувачем згоди про припинення зобов`язання за судовим наказом, сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Крім того, стягувач має право: звернутися до державного виконавця із письмовою заявою про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); відмовитися від примусового виконання судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Інші доводи боржника ОСОБА_1 не спростовують висновку суду щодо правомірності судового наказу, відтак в задоволенні заяви останнього про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, п .17.2 Розділу 13 Перехідних положень, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню-відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя