Справа № 361/5603/18
Провадження № 2/361/28/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство ?Українська страхова компанія ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? (далі - ПрАТ ?УСК ?Княжа вієнна іншуранс груп?) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 130885,20 гри. та сплачений судовий збір у розмірі 1963,28 гри.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 13 грудня 2016 року між ПАТ ?Миронівський хлібопродукт? та ПрАТ УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № К-079844, відносно транспортного засобу Lexus, державний № НОМЕР_1 .

10 вересня 2017 року о 00 год. 02 хв. в м. Києві на мосту Либідський, електроопора №4 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus, державний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Nissan, державний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55163/17-п, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого с 124 КУпАП.

Потерпіла сторона звернулася до позивача із заявою про страхове відшкодування, та позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 230375,20 грн. на користь потерпілі сторони.

У зв`язку із тим, що транспортний засіб Nissan, державний № НОМЕР_2 був застрахований у ВАТ ?НАСК ?Оранта? за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6661952, позивач звернувся до ВАТ ?НАСК ?Оранта? із претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ВАТ ?НАСК ?Оранта? здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 99450,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 130885,20 грн. (230375,20 грн. 99450,00 грн.) проте, станом на 31 серпня 2018 року виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було.

19 вересня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 09 листопада 2018 року.

05 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Посилався на те, що єдиним документом, на підставі якого позивач вважає визначеним розмір завданого транспортному засобу Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , збитків у ДТП 10.09.2017 за участю автомобіля Ніссан, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував відповідач, є виставлений ТОВ ?ВіДі Еліт? рахунок № НОМЕР_3 від 14.09.2017 на суму 236375,20 грн.

Відповідач категорично не погоджується з розміром суми, вказаному в рахунку, оскільки:

1)в ньому зазначено необхідність заміни деталей, які не були пошкоджені в ДТП (не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та деталями, які пропонувалось замінити на СТО, і роботами, які пропонувалось надати на СТО);

2)в нього включено вартість робіт та витратних матеріалів, які не відповідають ліквідації пошкоджень, отриманих автомобілем Лексус в ДТП 10.09.2017;

3)жодна з пошкоджених деталей з невідомих відповідачу причин не підлягала ремонту, а тому всі деталі замінювались на нові;

4)в ньому зазначено вартість деталей, робіт та витратних матеріалів за цінами, на багато більшими за середні в м. Києві;

5)особа, яка виготовляла рахунок не має повноважень на проведення досліджень з питань оцінки колісних транспортних засобів (копій документів не додано до звіту; вимога, яка ставиться до експертів);

6)особа, яка виготовляла рахунок не є незалежним оцінювачем, оскільки вона є співробітником СТО, яке здійснює ремонт цього ж автомобіля, який оцінюється;

7)особа, яка виготовляла рахунок не повідомлялась про кримінальну відповідальність за наявність у такому рахунку завідомо недостовірної інформації (вимога, яка ставиться до експертів).

Крім того, в рахунок могли бути включені деталі та роботи за вимогою власника автомобіля Лексус, який вирішив їх замінити/зробити, зважаючи на 6-ти річний вік автомобіля. Бажання позивача здійснити компенсацію таких витрат за рахунок відповідача є безпідставним та необгрунтованим.

До позовної заяви позивачем додано матеріали адміністративної справи стосовно притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Серед цих документів є схема місця ДТП, складена співробітниками управління поліції в м. Києві, а також перелік пошкоджень автомобілів, зафіксовані працівниками правоохоронних органів. Складений правоохоронцями (в даному випадку незалежними особами) перелік видиме (зовнішніх) пошкоджень обох транспортних засобів був без зауважень підтверджений (погоджений) учасниками ДТП (водіями), про що свідчать їх підписи на зворотному боці схеми місця ДТП у графі ?Дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую?.

Тобто деталі транспортного засобу Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були зазначені на зворотному боці схеми місця ДТП були пошкоджені саме в ДТП за участю відповідача і їх пошкодження має причинно-наслідковий зв`язок з вказаною ДТП.

Разом з тим, перелік деталей, які нібито підлягали заміні, передбачені рахунком СТО, відрізняється від переліку зазначеному на зворотному боці схеми місця ДТП, погодженого учасниками ДТП. При цьому зазначений перелік є набагато ширшим.

Вважає, що зазначена в рахунку ТОВ ?ВіДі Еліт? від 14.09.2017 № ЕЛюС-0015673 на суму 236375,20 грн. інформація не може бути використана для визначення розміру матеріального збитку, якого зазнав власник автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП, яка сталась 10.09.2017 у м. Києві на мосту Либідський за участю відповідача. Зазначений документ не є допустимим та належним доказом наявності законної вимоги позивача до відповідача у розмірі 130885,20 грн.

Також варто зазначити, що відповідач вважає, що в результаті ДТП, яка сталась 10.09.2017 у м. Києві на мосту Либідський, він завдав збитків власнику автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі, який повністю покривається страховою сумою за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6661952, укладеним між відповідачем та НАСК ?Оранта?. При цьому з вищенаведеного вбачається, що НАСК ?Оранта? також не врахувала безпідставність визначення матеріального збитку, якого зазнав у ДТП власник автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на основі рахунку ТОВ ?ВіДі Еліт? від 14.09.2017 № ЕЛюС-0015673 на суму 236375,20 грн., не вжила заходів щодо перевірки інформації зазначеного у ньому і виплатила страхове відшкодування у розмірі 99450,00 грн.

Додатково позивач зазначив, що відповідач добровільно у позасудовому порядку компенсував власнику автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , частину завданих збитків у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується розпискою про отримання готівкових коштів. Зазначена інформація не взята позивачем при розрахунку його позовних вимог.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження законності його позовних вимог.

09 листопада 2018 року до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, в якій посилається на те, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Лексус, номерний знак НОМЕР_1 , ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? було здійснення направлення страхувальника на СТО - ТОВ ?Віді-Еліт?.

З урахуванням пошкоджень автомобіля СТО було виставлено Рахунок-фактуру №ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 року.

Згідно до Рахунку-фактури від 14.09.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Лексус, номерний знак НОМЕР_1 , склала: 236375,20 грн.

На підставі вищевказаного Рахунку-фактури від 14.09.2017року ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? було складено розрахунок страхового відшкодування та в подальшому згідно страхових актів було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 230375,20 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку склав 230375,20 грн.

Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до страхової компанії винної особи - ПАТ ?НАСК ?ОРАНТА?.

Також слід зазначити, що умовами договору сторонами визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, яка складає 100 000 гривень, франшиза 510 гривень.

На підставі викладених статей ПАТ ?НАСК ?ОРАНТА? виплатила страхове відшкодування у розмірі 99 490,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 130 885,20 грн.

Відповідачем в своєму відзиві не вказано жодної пошкодженої деталі не пошкодженої внаслідок ДТП, а тільки припускає те, що пошкоджені деталі були замінені не внаслідок ДТП, а внаслідок вимоги власника пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до п. 13 Договору страхування встановлено франшизу у розмірі 0,5 % від розміру страхової суми встановленої п. 9.1 Договору страхування (1 200 000 * 0.5 % = 6000,00 грн).

Враховуючи викладене відповідачем було відшкодовано франшизу страхувальнику позивача. Крім того дана виплата відшкодування відповідачем нічим не підтверджена та докази оплати не надано суду, тому просили задовільнити позов в повному обсязі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду відмовлено.

11 грудня 2018 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких представник позивача посилається на те, що сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту №07984 від 13.12.2016 року (пункти 17, 23.7 Договору) було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на підставі рахунків з СТО-партнера (згідно з умовами п. 23.7 Договору).

В подальшому з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Лексус, номерний знак НОМЕР_1 , ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? було здійснення направлення страхувальника на СТО - ТОВ ?Віді-Еліт?.

З урахуванням пошкоджень автомобіля СТО було виставлено Рахунок-фактури №ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 року.

Згідно до Рахунку-фактури від 14.09.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Лексус, номерний знак НОМЕР_1 , склала: 236 375,20 грн.

На підставі вищевказаного Рахунку-фактури від 14.09.2017 року ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? було складено розрахунок страхового відшкодування та в подальшому згідно страхових актів було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 230 375,20 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку склав 230375,20 грн., тому представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

22 січня 2019 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких посилається на те, що письмові пояснення було підписано представником відповідача ОСОБА_4 . Разом з тим. як свідчить опис вкладення кореспонденції, який сформований позивачем при відправці листа до відповідача, жодних доказів наявності повноважень у такого представника відповідачу надіслано не було. Крім того, представник позивача ОСОБА_4 засвідчив опис вкладення кореспонденції не лише своїм підписом, а й печаткою юридичної особи, яка не має жодного відношення до позивача. Причини засвідчення опису вкладення кореспонденції печаткою іншої особи, ніж позивача, у поясненнях такого представника відсутні. Наявність на описі вкладення печатки свідчить про те, що позивач уповноважив представляти його інтереси саме юридичну, а не фізичну особу, однак жодних підтверджуючих наявність таких повноважень документів позивачем не надано, що свідчить про порушення останнім вимог, що ставляться ЦПК України до документів, які подаються стороною до суду.

Позивач зазначив, що як свідчить текст позовної заяви у позивача нібито виникло право регресу до відповідача у зв`язку з виконанням ним умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 13.12.2016 р. № К-0079844, в останніх письмових поясненнях представник позивача стверджує, що таке право у нього виникло у зв`язку з виконанням умов договору добровільного страхування від 13.12.2016 р. № 06/02-40К-0079844, при цьому до матеріалів справи додано взагалі договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) від 13.12.2016 р. № К079844.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у нього права регресної вимоги до першого, оскільки позивачем не надано до суду копії договору, на який він посилається у своїй позовній заяві чи письмових поясненнях, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У позовній заяві та поясненнях представники позивача наполягають на тому, що єдиним документом, в якому визначено розмір завданого транспортному засобу Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , збитків у ДТП 10.09.2017 за участю автомобіля Нісан, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував відповідач, є виставлений ТОВ ?ВіДі Еліт? рахунок № НОМЕР_3 від 14.09.2017 на суму 236375,20 грн.

З матеріалів справи не вбачається вжиття жодний дій позивача щодо з`ясування саме прямого збитку вигодонабувача внаслідок настання ДТП. Рахунок № ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 на суму 236375,20 грн. ніхто не перевіряв на об`єктивність, не з`ясовував чи не зловживали СТО та вигодонабувач за договором страхування своїми правами щодо фіксування в рахунку:

- саме тих пошкоджень автомобіля, які відносяться до ДТП 10.09.2017,

- саме тих робіт, деталей та матеріалів, які необхідні для усунення таких пошкоджень,

- цін СТО на відповідні роботи, деталі та матеріали.

Варто зазначити, що об`єктивність складання рахунку ставиться під сумнів зважаючи на відсутність у його виготовленні незалежних осіб та участь виключно зацікавлених у якомога більшому переліку робіт, якомога більшій сумі рахунку, нехтуючи доцільністю таких робіт, визначених відповідними нормативно правовими актами.

Так, власник транспортного засобу, який забезпечив присутність пошкодженого автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на СТО, знаючи, що ремонт буде відбуватись не за його власні кошти, а за кошти страхової компанії, зацікавлений у здійсненні якомога більшому переліку ремонтних робіт, заміні, а не ремонті пошкоджених в ДТП деталей, заміні деталей, які взагалі не відносяться до ДТП, але які можна ?списати? на таке ДТП.

Самій СТО також фінансово вигідно щоб рахунок був з якомога більшою сумою коштів щоб максимально на цьому заробити, знаючи, що жодної відповідальності за його ефективність ніхто не понесе, оскільки такий рахунок страхова компанія не піддасть сумніву і відповідній перевірці на доцільність відповідних робіт та політику ціноутворення.

Страхова компанія аналогічно зацікавлена в тому щоб клієнт отримав максимальний об`єм ремонтних робіт на будь-яку суму, знаючи, що усі без виключення кошти страхового відшкодування будуть стягнуті на його користь з винної особи. Страхова компанія не перевіряє об`єктивність такого рахунку, зважаючи на те, що у разі відмови оплатити будь-які роботи чи деталі з рахунку, клієнт страховика може перестати у нього страхуватись.

Разом з тим, страхова компанія вимагає проведення експертизи у разі відсутності особи, винної у настанні страхового випадку (п.п. 23.7.1.3-4 Договору страхування). Тобто, коли страхова компанія не може повернути собі сплачені як страхове відшкодування кошти, то вона одразу стає зацікавленою у об`єктивності його розміру, а коли вона має можливість їх стягнути з винної особи, то її не хвилює, яким чином формувався розмір такого відшкодування.

Позивачем подається рахунок СТО № ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 року без жодного обґрунтування призначених робіт та витратних матеріалів, у ньому не вказано, що його виготовлено у зв`язку ліквідацією пошкоджень автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яких він зазнав у ДТП 10.09.2017 ркоу. Тобто, ніхто не може твердо сказати, що усі роботи, деталі, витратні матеріали, зазначені в рахунку СТО № ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП, яка сталась 10.09.2017, і спрямовані виключно на ліквідацію тих пошкоджень, які були завдані саме відповідачем в результаті такої ДТП.

Відповідач вважає, що наданий позивачем рахунок № ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 не відображає повної інформації про дійсний та реальний матеріальний збиток, якого завдав відповідач вигодонабувачу в результаті ДТП, яка сталась 10.09.2017, а тому такий рахунок не може слугувати тим доказом, на підставі якого позовні вимоги можуть бути задоволені.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року призначено судову автотоварознавчу експертизу.

21 липня 2020 року матеріали даної справи повернулись до Броварського міськрайонного суду Київської області разом із висновком експерта №21579/19-54 від 15.07.2020 року. Згідно висновку:

1. Повний перелік пошкоджень, які були наявні у автомобіля Lexus GХ 460, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 10 вересня 2017 року у місті Києві на мосту Либідському, зафіксовано в калькуляції № V 21579/19-54 відновлювального ремонту, що додається до висновку.

2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus GХ 460, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 вересня 2017 року у місті Києві на мосту Либідський, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, складала: 236 242,75 грн. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КТЗ, реалізації складових і матеріалів тощо.

3. Вартість матеріального збитку заподіяно власнику автомобіля Lexus GХ 460, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 вересня 2017 року у місті Києві на мосту Либідський, складала: 251478,58 грн. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КТЗ, реалізації складових і матеріалів тощо.

22 липня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року призначено транспортно-трасологічну експертизу. Проте експертиза не була проведена, оскільки не надані додаткові матеріали.

05 серпня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. поновлено провадження у даній справі.

11 січня 2023 року від відповідача до суду надійшли дебати, в яких він надає пояснення аналогічно викладеним у відзиві та додаткових поясненнях та просить в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, подав клопотання , в якому просив проводити розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити, пояснення надали аналогічно викладеним у відзиві та додаткових поясненнях.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 13 грудня 2016 року між ПАТ ?Миронівський хлібопродукт? та ПрАТ УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № К-079844, відносно транспортного засобу Lexus, державний № НОМЕР_1 (а.с. 42).

10 вересня 2017 року о 00 год. 02 хв. в м. Києві на мосту Либідський, електроопора №4 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus, державний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Nissan, державний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та схемою місця ДТП (а.с. 49, 50, 51).

Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55163/17-п, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. У змісті постанови зазначено, що суд вивчивши та оцінивши матеріали справи, вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення. Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП. (а.с. 45).

Згідно рахунку ТзОВ ?Віді Еліт? № ЕЛюС-0015673 від 14.09.2017 витрати на відновлювальний ремонт становлять в сумі 230375,20 грн. (а.с. 52).

Потерпіла сторона звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 26.09.2017 року та просила сплатити 2-ма рівними частинами на СТО ТзОВ ?Віді Еліт?.

На підставі даної заяви, страхового акту №69 від 26.09.2017 року, розрахунку суми страхового відшкодування до справи №69, платіжного доручення №ЗР057815 від 28.09.2017 року на суму 115187,60 грн. та платіжного доручення №ЗР058413 від 29.09.2017 року на суму 115187,60 грн. Приватне акціонерне товариство Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТзОВ ?Віді Еліт? для ремонту автомобіля потерпілої (а.с. 47, 61, 62, 63).

У зв`язку із тим, що транспортний засіб Nissan, державний № НОМЕР_2 був застрахований у ВАТ ?НАСК ?Оранта? за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6661952, позивач звернувся до ВАТ ?НАСК ?Оранта? із претензією про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) №69 від 02.10.2017 року. ВАТ ?НАСК ?Оранта? здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 99490,00 грн. на рахунки Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, що підтверджується платіжним дорученням № 9560 від 21.02.2018 року (а.с. 64, 65, 66).

Позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 130885,20 грн. (230375,20 грн. 99450,00 грн.), проте відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було (а.с. 67).

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Регрес регулюється нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресата) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України ?Про страхування? до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України ?Про страхування?, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України ?Про страхування? до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України ?Про страхування? можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги задовольняє у повному обсязі.

Враховуючи, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України ?Про судовий збір?, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідок ІІ групи, тому судовий збір в даній справі з нього не стягується.

Керуючись ст. ст. 76 83, 259, 263, 265, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп завдані збитки в порядку регресу в розмірі 130885 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.