Справа № 487/2703/19
Провадження № 2/487/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Верба О.М.,

представника позивача - адвоката Маліченко Л.Т.,

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 08.04.2019 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 1998, однією сім`єю з грудня 2007 року по час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день смерті ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на двокімнатну квартиру (загальною площею 48,3 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запиc 1998.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 22.06.2018), після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності від 20.12.2022, реєстраційний № НОМЕР_2 від 24.12.2022.

Позивачка вказує, що вона прийняла спадщину, оскільки останні 16 років проживає за вище зазначеною адресою, тому що її мати ОСОБА_5 (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, попереднє - ОСОБА_6 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , жила з ОСОБА_4 як чоловік та дружина та вели спільне господарство з 2004, що підтверджується тим, що вона на цю адресу отримувала листи та при зверненні до суду також вказувала цю адресу.

З 2007 року її мати ОСОБА_5 захворіла, у ней стався психічний зрив. Спочатку ОСОБА_4 самостійно за нею намагався доглядати, а на прохання перевезти матір в Кіровоград категорично відмовився, оскільки, з його слів, він дуже кохав її та був впевнений, що з часом це мине і вона повернеться до нормального життя, але цього не відбулося, і наприкінці 2007 року, точної дати позивачка не пам`ятає, вона переїхала до них та стала доглядати за матір`ю та вести спільне господарство, що можуть підтвердити свідки-сусіди.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки ОСОБА_5 , та на той час ОСОБА_4 , як зазначає позивачка, став їй як батько, та і він звик до неї та до її чоловіка, називав їх донькою та сином, просив її залишитися жити у нього, на що вони з чоловіком погодилися, а оскільки її чоловік працював водієм далекобійником, то це зовсім не спричиняло їм жодних перешкод.

Позивачка зазначає, що так вони і продовжували жити за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, вона сплачувала всі рахунки за комунальні послуги, що і робить по теперішній час, останні декілька років ОСОБА_4 постійно хворів, був лежачим та майже не вставав з ліжка. Після його смерті вона та її чоловік здійснили його поховання, розпорядилися його особистими речами. Вона фактично прийняла спадщину, але не змогла оформити право на спадщину в силу закону в порядку спадкування, як спадкоємець 4 черги, через відсутність родинних відносин зі спадкодавцем та рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2019 позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Крім того, 16.12.2019 ОСОБА_1 звернувся з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 1998) однією сім`єю з грудня 2007 року по час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день смерті ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру (загальною площею 48,3 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 1998.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за його заявою першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведено спадкову справу №427/2018 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 22.06.2018), за яким відкрилася спадщина, а саме: двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі свідоцтва про право приватної власності від 20.12.2002, реєстрацій №17784 від 24.12.2002 року.

ОСОБА_1 вказує, що вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки останні 16 років проживає за вище зазначеною адресою, тому що його дружина ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, попереднє ОСОБА_6 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , жила з ОСОБА_4 як чоловік та дружина та вели спільне господарство з 2004 року, що підтверджується тим, що вона на цю адресу отримувала листи та при зверненні до суду також вказувала цю адресу.

З 2007 року мати його дружини - ОСОБА_5 захворіла, у неї стався психічний зрив. Спочатку ОСОБА_4 самостійно за нею намагався доглядати, а на прохання перевезти тещу в Кіровоград категорично відмовився. А оскільки стан здоров`я ОСОБА_5 не покращився, вони з дружиною наприкінці 2007 року переїхали до них та стали доглядати за матір`ю та вести спільне господарство, що можуть підтвердити свідки-сусіди.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 , але на той час ОСОБА_4 став їм як батько, та і він весь цей час інакше як донькою та сином їх не називав та просив залишитися жити у нього, на що вони, з огляду на відданість його їх матері та те, що на той час він також вже почав хворіти в силу віку, погодилися. Так вони і продовжували жити за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, вони сплачували всі рахунки за комунальні послуги, що роблять і по теперішній час.

ОСОБА_1 зазначає, що останні декілька років ОСОБА_4 постійно хворів, був лежачим та майже не вставав з ліжка. Після його смерті він здійснів його поховання, що підтверджується квитанцією про сплату ритуальних послуг, розпорядився його особистими речами, але не може оформити право на спадщину в силу закону в порядку спадкування, як спадкоємець 4 черги, оскільки в нього відсутні будь-які родинні відносини зі спадкодавцем та відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.12.2019 залучено до участі у цивільній справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Крім того, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2020 залучено до участі у справі третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Маліченко Л.Т. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Факт спільного проживання з ОСОБА_4 , на їх думку, підтверджується показаннями свідків.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні 11.11.2021 також пояснила, що її мати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1997 року мешкали разом як чоловік та дружина. В 2009 році погіршився стан здоров`я її матері, тому вони з чоловіком переїхали з м. Кропивницький до м. Миколаєва і стали проживати однією сім`єю з ОСОБА_4 до часу його смерті, вели спільне господарство, вони з чоловіком оплачували комунальні послуги. Якийсь час вона працювала на центральному ринку в м. Миколаєві реалізатором овочей, проте як приватний підприємець була зареєстрована в м. Кропивницькому. ОСОБА_4 часто хворів, основна хвороба була пов`язана з ногами, кожного року він проходив курс лікування в госпіталі, також до ОСОБА_4 приходив лікар додому, проте жодного разу з лікарем вона не зустрічалася. Також ОСОБА_4 відвідували його друзі-мисливці, про Макарова вона знає зі слів ОСОБА_4 і особисто з ним не знайома. Останні два місяці вона перебуває в м. Кропивницькому.

Представник Миколаївської міської ради не був присутнім в судовому засіданні, відзиву та заперечень проти позову не надав, в заяві від 30.06.2020 просив справу слухати за відсутності представника Миколаївської міської ради, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Співвідповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечуючи обставини, які повідомили ОСОБА_7 . Пояснив, що близько 50 років товаришував з ОСОБА_4 . Йому відомо, що ОСОБА_4 проживав з жінкою на ім`я ОСОБА_8 , родичів у нього не було. Після смерті ОСОБА_9 деякий час жив один, а з 2010 року він почав проживати з ОСОБА_4 у його двокімнатній квартирі. За ОСОБА_4 доглядав він, за власні кошти купував продукти, ліки, готував їжу, оплачував комунальні послуги та гараж. Мітіни не проживали разом з ОСОБА_10 , а приїздили до нього з м. Кропивницького десь раз на місяць, привозили продукти. ОСОБА_11 сказав, що він племінник ОСОБА_4 . Крім того, з 2010 до ОСОБА_4 три рази на тиждень приходила соціальний робітник Заводського району на ім`я ОСОБА_12 , яка теж купувала продукти, іноді заповнювала розрахункові книжки, а також відвідував лікар-терапевт ОСОБА_13 . У ОСОБА_4 були проблеми с пересуванням, він користувався коляскою, був інвалідом 1 групи. Також його син допомогав відвозити ОСОБА_4 до лікарні, за продуктами, оскільки має власний транспорт. ОСОБА_11 найняв жінку, яка робила уколи ОСОБА_4 , вона і повідомила йому про смерть останнього. Гроші в сумі 40 000 грн взяли під подушкою покійного ОСОБА_4 , і за ці гроші організував поховання ОСОБА_14 . На даний час в квартирі ОСОБА_4 мешкають якісь знайомі ОСОБА_7 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 в судовому засіданні просив встановити факт його спільного проживання з померлим ОСОБА_4 , посилаючись на те, що спільно проживав з ним з 2007р. і до дня його смерті. Разом з дружиною ОСОБА_2 вони доглядали за ОСОБА_4 , останній ставився до нього як до зятя, а він до нього - як до батька. ОСОБА_2 вела господарство, а він часто їздив у відрядження, але допомогав чим міг, купував продукти, вони поміняли меблі у квартирі, купили новий телевізор, зробили ремонт, також він найняв доглядальницю для ОСОБА_4 , здійснив його поховання.

Заслухавши сторони, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 12, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст. 80 ЦПК України).

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2019 року у справі № 133/525/17 (провадження № 61-47044 св 18) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні такі докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін побуту, проведення спільних витрат, взаємність прав і обов`язків, а тому покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За цією ж адресою зареєстрований і ОСОБА_1

ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.12.2002 № НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть від 22.06.2018 Серія НОМЕР_1 ).

Після його смерті відкрилась спадщина на його майно у виді квартири за вищевказаною адресою.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 07.12.2018 звернувся ОСОБА_1 , в якій зазначив, що він проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, а тому, відповідно до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги.

Співвідповідач ОСОБА_3 , який проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , 07.12.2018 також звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 07.12.2018 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , зазначивши в ній, що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, і тому, згідно зі ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги.

Постановою від 07.05.2019 державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , оскільки не було надано документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкодавцем.

Крім того, 09.11.2019 постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Міщенко Н.В. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особі, яка не довела родинні стосунки зі спадкодавцем, факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців.

Позивач ОСОБА_21 та третя особа ОСОБА_1 вважають, що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та є спадкоємцями четвертої черги, оскільки постійно проживали з ОСОБА_4 з 2007 року і до часу його смерті.

На підтвердження своїх вимог щодо проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 позивач посилалась на свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Між тим, пояснення вказаних свідків не можуть свідчити про наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими вважаються спільний бюджет, придбання майна для спільного користування.

Так, свідок ОСОБА_15 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , повідомила, що знає ОСОБА_22 близько 10 років, познайомилася з ним наприкінці 2010р., коли він з дружиною ОСОБА_2 приїхав жити до ОСОБА_23 , до її сусіда ОСОБА_4 , який потребував догляду. ОСОБА_4 проживав з жінкою на ім`я ОСОБА_8 , а коли вона померла, ОСОБА_7 приїхали до ОСОБА_4 . Крім того, в період навчання у квартирі ОСОБА_4 проживала донька ОСОБА_7 . Мітіни розповідали їй, що вони сплачують комунальні послуги, допомагають в покупці ліків, продуктів харчування, вивозили ОСОБА_4 на прогулянку. Вона також чула, що у квартирі проводять якісь ремонтні роботи каналізації або водопроводу.

Свідок ОСОБА_16 повідомила в судовому засіданні, що з 1972 року мешкає у квартирі АДРЕСА_6 . Вона знала ОСОБА_4 , який спочатку мешкав зі своєю матір`ю, а потім з ним почала проживати жінка, а пізніше з`явилися її діти - ОСОБА_7 , які приїзжали постійно і привозили продукти. Крім того, у ОСОБА_4 проживала на період навчання дочка ОСОБА_7 . Після смерті матері позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_7 знаходились у квартирі, постійно приїзжали, робили ремонт, вони ж і здійснили поховання ОСОБА_4 . Мітіни почали проживати постійно у ОСОБА_4 за рік до його смерті.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в період з 2007-2008рр. до 2011р. з ОСОБА_4 проживала ОСОБА_24 . В цей час ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_25 приїзжали до ОСОБА_4 , допомогали, купували продукти. За два роки до смерті ОСОБА_26 , коли стан здоров`я останньої погрішився, приблизно з 2008 року ОСОБА_7 переїхали до ОСОБА_4 , привозили продукти харчування, робили ремонт, сплачували комунальні послуги. ОСОБА_4 не пересувався самостійно, потребував постійного догляду. Мітіни здійснили поховання ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомила, що в 2007 році познайомилася з ОСОБА_27 під час навчання в Університеті ім. П. Могили. ОСОБА_28 проживала у бабусі - дружини ОСОБА_4 після навчання, яке закінчилось в 2009 році, ОСОБА_25 повернулась до м. Кропивницького. З 2009 по 2011 рр. вона не бувала дома у ОСОБА_4 , але ОСОБА_25 просила її відвідати своїх батьків, тому після 2011 вона заходила за адресою місця проживання ОСОБА_4 і бачила там ОСОБА_1 і його дружину. До 2011 року ОСОБА_1 і його дружина проживали в м. Кропивницькому, а потім, це їй відомо зі слів їх доньки ОСОБА_25 , переїхали до ОСОБА_4 доглядати останнього.

Аналізуючи показання вказаних свідків, суд вважає, що вони не є належними доказами у справі про проживання однією сім`єю позивачки, третьої особи та спадкодавця, вони не доводять суду обставин щодо наявних між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прав і обов`язків, спільність їх бюджету та факт придбання майна за спільні кошти. Свідки лише підтвердили факт знайомства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 , надання ними останньому допомоги у придбанні продуктів, а деякі обставини повідомляли суду посилаючись на те, що вони відомі їм не особисто, а зі слів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Надання допомоги ОСОБА_29 у виді придбання продуктів харчування для ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_20 , допитаний за клопотанням відповідача ОСОБА_3 , та пояснивши, що померлий ОСОБА_4 в період 2010-2011рр. розповів йому, як ОСОБА_1 , який перевозить ковбасні вироби, приїздить з м. Кропивницького, привозить продукти та вмовляє переїхати його до м. Кропивницького. Крім того, жоден зі свідків не назвав точного періоду, з якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нібито почали проживати з померлим ОСОБА_4 однією сім`єю, повідомляючи суду періоди, які не збігаються з тим, що зазначали у своїх позовах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (кінець 2007р.).

Крім пояснень свідків на обґрунтування своїх вимог ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_1 не надали ніяких довідок відповідних житлових органів, які б свідчили про те, що позивачка та третя особа з 2007 року до дня смерті ОСОБА_4 проживали за місцем проживання спадкодавця.

Матеріали справи не містять письмових доказів про сплату комунальних платежів, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, проведення ремону житла тощо.

Також позивачка та третя особа посилалися в судовому засіданні на наданні медичної допомоги померлому ОСОБА_4 , проте в матеріалах справи міститься лист з КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" від 17.09.2020 №706/01-21, відповідно до якого хворий ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Хворий постійно спостерігався на дому сімейним лікарем з 2010р. ОСОБА_4 являвся інвалідом 1 групи. Зі слів рідних останні кілька років з хворим працював соціальний працівник. При відвідуванні сімейним лікарем на дому хворий був один. Погіршення стану здоров`я відбулося у червні 2018р. під час огляду сімейним лікарем був присутній, зі слів - син, якого сімейний лікар ОСОБА_31 бачила один раз, через декілька днів хворий ОСОБА_30 помер ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Тобто одномоментна присутність ОСОБА_1 під час відвідування ОСОБА_4 сімейним лікарем не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

З огляду на квитанцію №б/н від 23.06.2018 похованням ОСОБА_4 займався ОСОБА_1 , проте цього також не достатньо для визнання факту проживання останнього однією сім`єю з ОСОБА_4 . Інших достатніх доказів на обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 не надав.

Саме по собі спілкування, відвідування, виконання певних доручень, надання допомоги не свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали із ОСОБА_4 однією сім`єю та ще й протягом не менш як п`ять років до його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_2 та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 не підтвердили належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також позивачкою ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Проте позивачкою не було надано відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкодавцем.

Як убачається з матеріалів справи, в Першій миколаївській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №427/2018 щодо майна померлого ОСОБА_4 , в якій відсутні як заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини, так і відмова нотаріуса в оформленні права ОСОБА_2 на спадщину.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно зі ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

За положеннями ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 пред`явила вимоги до Миколаївської міської ради. За клопотанням представника позивача до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 . Також з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ОСОБА_1 , але позивачкою не пред`явлені позовні вимоги до ОСОБА_1

ОСОБА_1 - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, також пред`явив позовні вимоги лише до Миколаївської міської ради.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

Також слід відмовити у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.02.2023 року.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Співвідповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП, НОМЕР_6 .

Суддя Т.А. Карташева