Справа №198/101/21
Провадження № 2/0198/3/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Білинського М.В., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Савченка С.А. (в режимі ВКЗ), представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Юр`ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої пошкодженням майна,

В С Т А Н О В И В

Позивач (згідно «уточнюючої позовної заяви» (т. 2 а.с. 38-41) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої пошкодженням майна.

Позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 8191 грн., моральну шкоду 70000 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив (у позові) наступне:

- їй та її чоловіку на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- поверхом вище (над квартирою позивача) знаходиться квартира АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу;

- 14.09.2020 року відповідачем в санвузлі було пробито отвір у спільному перекритті (стеля квартири АДРЕСА_3 - підлога квартири АДРЕСА_2 ), внаслідок чого було пошкоджено майно позивачки - зливний бачок унітазу, електропроводка, пошкрябано душову кабінку та пральну машинку, будівельним сміттям забито каналізаційний стояк під умивальником;

- під час підготовчого провадження судом було задоволено клопотання сторони позивача - призначено судову будівельну експертизу. Згідно висновку експерта № 6 від 15.03.2022 року (т. 2 а.с. 2-31), розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 8191 грн.;

- моральну шкоду позивач оцінює у 70 тис. грн., мотивація - зазнала моральних страждань через пошкодження її майна, втратою певного образу життя до якого звикла, нервувала з приводу даних подій, її було ображено.

В ході розгляду справи судом (в складі судді Білинського М.В. - третього по рахунку судді у цій справі) вчинено наступні процесуальні дії:

-05.11.2021 року постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, після відставки судді Маренич С.О. (т. 1 а.с. 176), повторно розпочато розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження;

-16.12.2021 року постановлено ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження (т. 1 а.с. 210);

- 31.01.2022 року постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання сторони позивача - призначено по справі експертизу, зупинено провадження (т. 1 а.с. 239-240);

- 11.04.2022 року постановлено ухвалу, якою поновлено провадження у справі (т. 2 а.с. 33);

- 15.09.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 133).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Основні доводи заперечень:

-Впродовж ряду років в квартирі, яка належить відповідачу не було робочої каналізації. Коли відповідач звернувся до ОСОБА_1 (власниці квартири, яка знаходиться знизу) з проханням надати доступ до її квартири з метою проведення робіт, щоб зробити каналізацію, вона йому відмовила;

-З метою вплинути на позивачку (щоб вона надала можливість зробити каналізацію - допустила в свою квартиру) відповідач звернувся до органу місцевого самоврядування (сільради), однак це не дало результатів, позивач і далі відмовляла у доступі до своєї квартири;

-Вважає, що в його діях немає вини, а отже і відповідальність не повинен нести.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково:

-в частині стягнення коштів за пошкодження майна - підлягає задоволенню повністю;

-в частині стягнення моральної шкоди - підлягає задоволенню частково.

Таке рішення прийнято у зв`язку з наступним.

Як встановлено судом:

-згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 19), квартира АДРЕСА_4 належить позивачці ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 (кожному по частині).

-згідно копії договору купівлі-продажу квартири (т. 1 а.с. 49), квартира АДРЕСА_5 належить відповідачу ( ОСОБА_3 ).

-впродовж ряду років в квартирах (принаймні їх частині) в будинку АДРЕСА_6 не діяла каналізаційна мережа. Дане в судовому засіданні підтвердили сторони та допитаний як свідок ОСОБА_5 (тодішній голова Варварівської сільради) та актом обстеження від 15.11.2019 року (т. 1 а.с. 109), зверненням до голови сільради жителів будинку (т. 1 а.с. 110).

-22.11.2019 року виконкомом Варварівської сільради Юр`ївського району Дніпропетровської області було винесено рішення - надано дозвіл жителям будинку АДРЕСА_6 на заміну каналізаційного стояка (т. 1 а.с. 54).

-наприкінці 2019 року до власників квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) зверталися з проханням допустити 24-30 листопада 2019 року до їх квартири для заміни (встановлення) каналізаційної труби в квартирі АДРЕСА_2 . Власники квартири АДРЕСА_3 відмовилися надати доступ до своєї квартири. Дане підтверджується як поясненнями сторін, свідка ОСОБА_5 (тодішнього голови сільради), так і письмово (т. 1 а.с. 114). Позивачка ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що справді відмовилася надати доступ до своєї квартири, пояснила свою відмову наступним: - тривалий час і її квартира не була забезпеченою каналізацією; вона зверталася до свого сусіда ОСОБА_3 спільним коштом та роботою зробити стояк (на їх дві квартири), однак той відмовився (пояснив, що не планує жити в квартирі і каналізація йому не потрібна); - тоді вона власним коштом зробила каналізаційний стояк лише для власної квартири і не дозволяла сусіду (в подальшому) під`єднатися до стояка, який вважала виключно своїм. Відповідач з приводу ненадання йому позивачем доступу до її квартири (для обладнання каналізації) звертався до органу місцевого самоврядування (сільради), однак позивач відмовила і сільраді (дане підтверджують сторони в судовому засіданні, у тому числі сама позивач та свідок ОСОБА_5 );

-14.09.2020 року відповідачем в санвузлі було зроблено отвір у спільному перекритті (стеля квартири АДРЕСА_3 - підлога квартири АДРЕСА_2 ), внаслідок чого було пошкоджено майно позивачки - зливний бачок унітазу, електропроводка, пошкрябано душову кабінку та пральну машинку, будівельним сміттям забито каналізаційний стояк під умивальником. Згідно висновку експерта № 6 від 15.03.2022 року (т. 2 а.с. 2-31), дану експертизу проведено на підставі ухвали суду, ринкова вартість матеріальної шкоди внаслідок пошкодження стелі у ванній кімнаті квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 становить 8191 грн. При цьому, від сторони відповідача не надійшло зауважень, або заперечень з приводу розміру матеріальної шкоди встановленої експертом, компетентності експерта, методики оцінювання (дане питання уточнювалося в судовому засіданні від 05.05.2023 року).

У зв`язку з вказаним суд приходить до наступних висновків:

-станом на кінець 2019 року квартира належна відповідачу не була забезпечена робочою каналізацією;

-з метою встановлення (відновлення) каналізаційної мережі відповідач намагався отримати від власників квартири АДРЕСА_3 дозвіл на доступ до їх квартири, як особисто, так і через орган місцевого самоврядування, однак отримав відмову;

-після одержання відмови відповідач самовільно зробив отвір у спільному перекритті (стеля квартири АДРЕСА_3 - підлога квартири АДРЕСА_2 ) при цьому пошкодив майно позивачки.

На переконання суду (з одного боку), після отримання відмови в наданні доступу до квартири позивачки, відповідач повинен був (діючи не самовільно, а в рамках правового поля) звернутися до суду із позовом до власників квартири АДРЕСА_3 і зобов`язати їх надати такий доступ, а не з власної ініціативи робити отвір у спільному перекритті, пошкоджуючи при цьому майно позивачки. В подальшому ОСОБА_3 такий позов подав (в рамках цієї справи був його зустрічний позов, від якого у подальшому відмовився т. 1 а.с. 43-45). В судовому засіданні від 05.05.2023 року головуючий задавав представнику відповідача (сам відповідач в судові засідання з`явився лише один раз, 05.05.2023 року його в засіданні не було) запитання - чому відповідач в судовому порядку не отримав доступ до квартири позивача перш ніж робити отвори, однак відповіді на це питання отримано не було.

З іншого ж боку, ОСОБА_1 , усвідомлюючи що над її квартирою не може бути інше житлове приміщення не обладнане каналізацією і не надаючи можливість відновити (встановити) каналізаційну мережу, сама своїми діями в значній мірі, зумовила неправомірні дії відповідача.

В судовому засіданні сторонами піднімалося питання - чи на попередньому місці відповідачем було зроблено отвір у спільному перекритті. Також, піднімалося питання яким чином було зроблено отвір (представник відповідача в засіданні від 05.05.2023 року стверджував, що отвір було не пробито-просвердлено, а він утворився внаслідок демонтажу вже наявної труби). На переконання суду, дане є другорядним та таким, що суттєво не впливає на прийняття рішення по справі. Незалежно від того на попередньому, чи на новому місці (та яким способом) відповідач самовільно зробив отвір у спільному перекритті, ним було завдано шкоди позивачу.

Стосовно доводів сторони позивача, що вона відмовилася надати відповідачу дозвіл на доступ у її квартиру, оскільки він мав намір під`єднатися до зробленої нею мережі (яку вона оплатила), суд не знаходить їх достатнім виправданням її дій. Подібні питання слід вирішувати або за домовленістю між сторонами (наприклад, часткове відшкодування вартості), або в судовому порядку (за наявності для цього підстав).

Доводи сторони позивача про те, що відповідач провів перепланування своєї квартири і внаслідок цього руйнується спільний будинок, суд не приймає до уваги, оскільки дане питання не охоплюється поданим позовом.

Щодо матеріальної шкоди:

- згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України:

1.Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

-факт самовільних (неправомірних) дій відповідача встановлено в судовому засіданні, сама сторона відповідача в судовому засіданні не заперечувала, що не маючи дозволу, нею було зроблено отвір у перекритті;

-факт спричинення діями відповідача матеріальної шкоди встановлено. Доводи сторони відповідача, що позов не підлягає задоволенню, оскільки в діях відповідача відсутня вина (на переконання суду) не витримує критики. Основною причиною подій у даній справі є наслідки самовільних умисних дій відповідача - самовільно зробив отвір у спільному перекритті;

-за клопотанням сторони позивача судом було призначено відповідну експертизу. Експертизою встановлено суму завданої матеріальної шкоди. Розмір позовних вимог в частині матеріальної шкоди співпадають з висновком експерта;

-сторона відповідача не навела суду аргументів на спростування об`єктивності, правильності висновків експертизи, компетентності експерта, розміру матеріальної шкоди. Зокрема, в судовому засіданні від 05.05.2023 року представник відповідача пояснив суду, що заперечень з приводу експертизи у їх сторони немає.

В судовому засіданні від 05.05.2023 року представнику відповідача судом було запропоновано узагальнити свої доводи з приводу відсутності в його діях вини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, обов`язок доказування відсутності вини (в даному випадку) лежить на відповідачеві.

Представник відповідача навів наступні доводи:

1.Позивачка так зробила свою каналізацію, що позбавила відповідача можливості користуватися своєю квартирою як житлом (демонтувала каналізаційну трубу);

2.Не пробивав новий отвір, він утворився внаслідок демонтажу вже наявної в перекритті каналізаційної труби;

3.Побачивши, що внаслідок його дії утворився отвір, припинив свої дії та викликав поліцію.

З приводу цих доводів суд зазначає наступне:

1.Дане не позбавляє відповідача обов`язку діяти в рамках правового поля і отримати доступ до квартири позивача в судовому порядку, а не самовільно робити отвори у спільних перекриттях, пошкоджуючи при цьому майно сусідів.

2.Для суду очевидно, що відповідач - дорослий, психічно здоровий мужчина не міг не усвідомлювати, що навіть якщо він не пробивав новий отвір у перекритті, а лише виймав вже наявну у ньому трубу (внутрішній діаметр каналізаційної труби 100 мм.), то це призведе до утворення отвору у перекритті, неминучому осипанні вниз матеріалів, які прилягають до неї, а отже можливе пошкодження майна сусідів. Крім цього, сам по собі отвір зверху не вирішує проблеми - необхідний ще (як мінімум отвір знизу) щоб пропустити трубу через усе приміщення. На те, що доступ до квартири позивачки є необхідним було зрозуміло відповідачу вказують і його намагання отримати такий доступ (у неї) як особисто, так і через сільраду. Натомість, відповідач самовільно (без відповідного узгодження з сусідами, або хоча б попередження їх, щоб мінімізувати шкоду) зробив отвір у спільному перекритті.

3.Щодо доводу, що усвідомивши, що своїми діями зробив отвір у спільному перекритті - припинив роботу та викликав поліцію. Дане не підтверджується матеріалами справи - у справі відсутнє документальне підтвердження того, що ОСОБА_3 звертався з цього приводу до поліції (про витребування таких відомостей сторона відповідача не клопотала). Натомість, наявна відповідь з поліції (т. 1 а.с. 20), згідно якої, 15.09.2020 року ОСОБА_1 з цього приводу зверталася до поліції.

За таких обставин, на переконання суду, сторона відповідача не довела що шкоду завдано не з її вини (в розумінні ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Крім цього, сторона відповідача посилалася в судовому засіданні на положення ст. 16 ч. 2 п. 4, ст. 19 ЦК України.

Щодо ст. 16, то це посилання безпідставне, оскільки відповідно до ч. 1 цієї статті, даною статтею визначається як захистити свої права в судовому порядку (а не самостійно).

Щодо посилання на ст. 19 ЦК України (самозахист цивільних прав) - самозахист може мати місце у разі неможливості, крайньої утрудненості, необхідності дуже швидко вчинити певні дії, тобто у тих випадках, коли законний спосіб (у тому числі, в судовому порядку) щось зробити є неможливим, або очевидно нераціональним.

Самозахист повинен бути співрозмірним.

Наприклад, необхідність вчинення дій по врятуванню людей, майна (великої вартості), запобіганню тяжкому злочину, безпеки суспільства внаслідок чого було порушено чиєсь право власності (зокрема, використано-пошкоджено чуже майно).

У зв`язку з цим, позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо моральної шкоди:

Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що їй завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження майна та викликаних цим змін в її звичайному укладі життя.

Разом з тим, лише факт спричинення моральної шкоди, згідно з вимогами законодавства, не є матеріально-правовою презумпцією для стягнення компенсації за таку шкоду у визначеному позивачем розмірі, оскільки відповідно до засад змагальності судочинства розрахунок суми відшкодування підлягає доведенню з урахуванням встановлених законом умов.

Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Однак, позивач, вказуючи на суттєві зміни в його звичайному способі життя, не надала суду будь-яких доказів (медичних висновків, довідок, рекомендацій тощо) на підтвердження того, що пошкодження її майна призвели до такого розладу здоров`я, який суттєво вплинув на її життя.

Суд критично оцінює твердження позивача ОСОБА_1 , що вона зазнала істотних моральних страждань через пошкодження її майна, втратою певного образу життя до якого звикла, нервувала з приводу даних подій, її було ображено, оскільки такі доводи не підтверджено належними і достатніми доказами.

Доводи позивачки (висловлені в судовому засіданні) про те, що отвір у перекритті відповідач зробив для того щоб познущатися з неї суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються доказами, суд вважає їх надуманими.

З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає справедливим та співмірним характеру тяжкості душевних страждань, які зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача та стягує з відповідача на користь позивача 5 000,00 гривень. Позовна вимога в розмірі 70 тисяч гривень є вочевидь завищеною.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд враховує і те, що сама позивач своїми діями (відмова в наданні можливості у встановленні (відновленні) каналізаційної мережі сусідньої квартири) сприяла спричиненню їй шкоди.

Щодо судових витрат:

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути на її користь 3178 грн. судового збору, 5000 грн. витрат на правову допомогу, 6733,74 грн. за проведення експертиз .

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив два платежі судового збору:

т. 1 а.с. 26 - 908 грн. - за вимогу щодо матеріальної шкоди. Оскільки ця вимога підлягає задоволенню, то і ця частина сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню;

т. 1 а.с. 27 - 2270 грн. - за вимогу щодо моральної шкоди. Оскільки цю вимогу було задоволено частково (приблизно 7,14% від заявного), то і відшкодуванню цей платіж підлягає частково - в розмірі 162,10 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу - факт понесення таких витрат документально підтверджено квитанціями до прибуткових касових ордерів (т. 1 а.с. 23). Позивачем було заявлено дві позовні вимоги (щодо відшкодування матеріальної шкоди і щодо відшкодування моральної шкоди), першу вимогу було задоволено на 100%, а другу на 7,14%. Таким чином, на думку головуючого, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 57,14% понесених позивачем витрат на правову допомогу, тобто - 2857 грн.

З урахуванням тривалого часу розгляду справи, кількості підготовлених представником ОСОБА_6 процесуальних документів, кількості відбувшихся судових засідань, дана сума не є очевидно завищеною (навіть приймаючи до уваги, що позов задоволено лише частково).

Щодо витрат за проведення експертиз.

По справі було проведено дві експертизи (обидві за ініціативи позивача і оплачені нею) (т. 1 а.с. 5-16, т. 2 а.с. 2-31). Підтвердження оплати - т. 1 а.с. 20, т. 2 а.с. 42. Загалом сплачено 6733,70 грн.

Перед експертом ставилися питання про розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди. Метою проведення даних експертиз було підтвердження (доказування) факту та розміру спричиненої матеріальної шкоди.

З урахуванням того, що ця позовна вимога задоволена судом повністю, то й ці витрати підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої пошкодженням майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 8191 (вісім тисяч сто дев`яносто одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування сплаченого судового збору по справі в розмірі 1070 (одну тисячу сімдесят) гривень 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування витрат на правову допомогу по справі в розмірі 2857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування витрат за проведення експертиз по справі в розмірі 6733 (шість тисяч сімсот тридцять три) гривні 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, відповідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

- відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Рішення складено та підписано 05 травня 2023 року.

Суддя М. В. Білинський