Номер провадження: 22-ц/813/5411/23
Справа № 496/1816/23
Головуючий у першій інстанції Драніков С.М.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Орловської Н.В.,

Пузанової Л.В.,

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, третя особа: Державне підприємство Дослідне господарство ім. М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернуся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на те, що між ним та Національною академією аграрних наук України виник трудовий спір щодо його незаконного звільнення з посади керівника Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України». Зазначив, що наказ №45-к від 08.03.2023 року про звільнення його з посади виконуючого обов`язки директора підприємства оформлений «заднім числом», підписаний неуповноваженою особою, надісланий електронною поштою на адресу державного підприємства без попереднього повідомлення та дотримання процедури, встановленої КЗпП України, оригінал наказу не було пред`явлено позивачу, у період знаходження на лікарняному. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , є обґрунтовані підстави вважати, що у такий незаконний спосіб у найближчий день відповідач може призначити іншу кандидатуру на посаду керівника, оскільки на час дії воєнного стану конкурси на заміщення посад державних підприємств не проводяться.

Враховуючи викладене, просив суд зупинити дію Наказу виконуючого обов`язки Президента Національної академії аграрних наук України Юрія Лупенка №45-к від 08.03.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» з 08 березня 2023 року до розгляду справи судом; а також заборонити державним реєстраторам будь-яких органів, Міністерству юстиції України, його посадовим особам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії щодо Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України», в тому числі, але не виключно, заборонити вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію Наказу виконуючого обов`язки Президента Національної академії аграрних наук України Юрія Лупенка №45-к від 08.03.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» з 08 березня 2023 року до розгляду справи судом.

Заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), Міністерству юстиції України, його посадовим особам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії щодо Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» (), в тому числі, але не виключно, заборонити вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» ().

В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ухвала суду не містить будь-яких обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції порушено порядок застосування заходів забезпечення позову, а вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності підприємства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Фомічова А.О., яка діє від імені ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, підтримала клопотання заявлене представником підприємства за довіреністю Парлікокошко М.С. про відмову від апеляційної скарги.

Пояснила, що наказ про звільнення незаконний, підписаний неповноважною особою в.о. президента Академії наук. В момент звільнення ОСОБА_1 підприємство залишилося без керівника, виконуючого обов`язки призначили не відразу. Процедура звільнення порушена в зв`язку з чим ОСОБА_1 мав намір оскаржити звільнення і поновитись на роботі. Наразі такий позов подано до Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства «Дослідне господарство ім. М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України», провадження по справі відкрито.

Вважає, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, відповідає інтересам Державного підприємства Дослідне господарство ім. М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, буди повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В ході апеляційного розгляду арбітражний керуючий ОСОБА_2 подав заяву про передачу справи до Південно-Західного апеляційного господарського суду за підсудністю для подальшого розгляду по суті позову ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України.

Згідно ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ч.3 цієї ж статті матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю до господарського суду, оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову є процесуальним питанням. Відкриття справи про банкрутство не перешкоджає закінченню апеляційного провадження по розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову до подачі позову. Також слід зазначити, що у суду апеляційної інстанції відсутні матеріали справи щодо вирішення спору про поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 400/5954/20).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 10.12.2019 № 153ІЗ-19.

Отже, суди при вирішенні питання щодо забезпечення позову мають здійснювати належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності підприємства. Суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд не має права здійснювати заходи забезпечення позову, які можуть бути пов`язані з втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств: забороняти скликати загальні збори товариства; складати список акціонерів, що мають право на участь у них; надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів; підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо.

У справах, пов`язаних з вирішенням корпоративних спорів, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви вбачається, між сторонами дійсно виник спір щодо поновлення трудових прав.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову зупинивши дію Наказу виконуючого обов`язки Президента Національної академії аграрних наук України Юрія Лупенка №45-к від 08.03.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України».

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції спираючись на припущення та не дослідивши належним чином матеріали справи, порушив норми щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про звільнення, чим фактично, ухвалив рішення по справі, навіть не розглядаючи справу по суті.

Прийняття відповідачем наказу №45-к від 08.03.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України», який стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що вжиті заходи забезпечення позову є перешкодою здійснення господарської діяльності Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

При цьому, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову створюють правову невизначеність для діяльності підприємства, а отже, забезпечення позову у визначений судом спосіб не є співмірним та може заблокувати роботу державного підприємства.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 березня 2023 року скасувати. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Керуючись ст. ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 березня 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12.05.2023 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Н.В.Орловська

Л.В.Пузанова