ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4454/22

Головуючий у першій інстанції - Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/503/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Чернігівгаз»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про захист прав споживача (суддя Ченцова С.М.), ухвалене о 09 год 32 хв у м. Чернігові, повний текст рішення складено 16 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (далі - АТ «Чернігівгаз») про захист прав споживача, а саме, зобов`язання відповідача за свій рахунок встановити до 01 січня 2023 року індивідуальний лічильник обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання перерахувати нарахування природного газу за періоди: з 01 травня 2017 року до 07 лютого 2019 року відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників»; з 08 лютого 2019 року до 06 березня 2019 року відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 «Про деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами»; з 07 березня 2019 року до дати встановлення газового лічильника відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Про питання споживання природного газу». Позов мотивовано тим, що в квартирі, де проживає позивачка, відсутній лічильник природного газу, природний газ нею використовується лише для приготування їжі. 31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до технічного директора АТ «Чернігівгаз» з проханням безкоштовно встановити газовий лічильник, що передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», на що отримала відповідь про те, що у будинку АДРЕСА_2 з 01.04.2017 введено в експлуатацію загальнобудинковий прилад обліку газу і обсяг спожитого природного газу визначається за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. З такою відповіддю не погодилась, вважаючи, що рахунки на оплату спожитого газу за показаннями такого приладу обліку на весь будинок не відповідають реальним обсягам спожитого позивачкою газу, також співвласники будинку не надавали дозволу на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, тому такі дії відповідача порушують ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівгаз» про захист прав споживача відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент подання позову (28.10.2022) права позивачки не порушені, оскільки встановлений законодавством строк для встановлення лічильника газу в квартирі останньої закінчується 01.01.2023. Також на момент встановлення загальнобудинкового приладу обліку норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановами КМУ від 30.01.2019 № 63 та від 27.09.2019 № 143 не діяли, тому не можуть бути застосовані. Споживачам будинку, в тому числі і позивачці, було відомо про встановлення загальнобудинкового лічильника, яка сплачувала кошти за отримані послуги за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована тим, що відмова відповідача встановити в квартирі лічильник природного газу суперечить нормам Законів України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», «Про захист прав споживачів», «Про житлово-комунальні послуги», оскільки обов`язок встановити індивідуальні прилади обліку природного газу, що дозволяють визначити обсяги споживання газу кожним окремим споживачем, покладено на газорозподільні організації, а односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за відсутності договірних відносин та без згоди на це співвласників багатоквартирного будинку є протиправними.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Чернігівгаз» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що багатоквартирний будинок був обладнаний загальнобудинковим лічильником з повним дотриманням встановленого законом порядку. На час виникнення спірних правовідносин введення в експлуатацію загальнобудинкового лічильника ні Законом, ні підзаконними нормативними актами не було передбачено, обов`язку у суб`єкта господарювання на отримання дозволу у мешканців житлового будинку на встановлення такого приладу обліку, оскільки Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у редакції, що діяла до 20.01.2018, не містила такої вимоги. Що стосується вимог здійснити перерахування нарахувань природного газу з 01.05.2017 до дати встановлення газового лічильника, то Постанови КМУ, на які посилалась у позові ОСОБА_1 , не діяли на момент встановлення загальнобудинкового приладу обліку і тому не можуть бути застосовані.

Подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу не передбачений чинним цивільним процесуальним законодавством України, тому до уваги апеляційним судом не береться.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 та споживачем послуг постачання (розподілу) природного газу, які надає АТ «Чернігівгаз».

31 серпня 2022 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про безкоштовне встановлення їй у квартирі індивідуального лічильника природного газу (а.с. 7).

У відповіді на звернення АТ «Чернігівгаз» 01 вересня 2022 року повідомило ОСОБА_1 про те, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 з 01.04.2017 введено в експлуатацію загальнобудинковий прилад обліку газу. Також роз`яснено, зокрема про те, що згідно із п. 2 статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів облiку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України, але методика компенсації грошових коштів на даний час КМУ не розроблена (а.с. 8-9).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 551 від 31 березня 2016 року затверджений План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Чернігівгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах.

Будинок АДРЕСА_2 включений у План розвитку газорозподільної системи на 2016 рік згідно з Інвестиційною програмою газорозподільного підприємства АТ «Чернігівгаз»» на 2016 рік.

31 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та Комунальним підприємством «Новозаводське» Чернігівської міської ради був укладений договір щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів будинку АДРЕСА_2 (а.с. 22-26).

Відповідно до акту про приймання закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання приймальна комісія 17 березня 2017 року прийняла закінчений будівництвом газопровід, лічильник № 34910479 (а.с. 27)

Із акту приймання загальнобудинкового комерційного вузла обліку газу в експлуатацію від 01 квітня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що встановлений вузол обліку газу Elster ВК-G16Т, заводський № 34910479 (а.с. 54).

Згідно з умовами договору від 31 січня 2017 року (а.с. 55-56) ПАТ «Чернігівгаз» (Оператор ГРМ) бере на себе зобов`язання, а КП «Новозаводське» (Управитель) зобов`язується сприяти Оператору ГРМ у знятті, фіксації показань будинкових (загальнобудинкових) вузлів обліку газу. Показання лічильників газу, які встановлені у квартирах, знімає та фіксує Оператор ГРМ або споживач у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46 передбачено, що: - ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; - встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; - власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Тобто до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Отже, для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку, оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

Таким чином, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати, діяв з порушенням вимог законодавства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року в справі № 212/5836/17 (провадження № 14-11цс21).

За матеріалами справи встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу був встановлений за ініціативою ПАТ «Чернігівгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», без погодження з мешканцями будинку АДРЕСА_2 . При цьому ПАТ «Чернігівгаз» не укладало договору з окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) на зняття показань будинкового вузла обліку. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі документальні докази надання позивачкою згоди на встановлення загальнобудинкового лічильнику газу. Не надано таких доказів і в апеляційному суді. Також не було складено акт балансового розмежування зі схемою та акт зняття первинних показників лічильника.

Враховуючи викладене, встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без надання доказів погодження, як з позивачкою, так і з іншими власниками квартир та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивачки, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем.

Зазначений висновок відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17, провадження № 14-347цс18, від 26 жовтня 2021 року у справі № 212/5836/17, провадження № 14-11цс21.

У разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу.

У спірний період такими постановами Кабінету Міністрів України необхідно вважати: - постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 01 лютого 2016 року і до 07 лютого 2019 року; - постанову Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природного газу населенню з 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року; - постанову Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природного газу населенню.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок плати за газ, починаючи з 01 травня 2017 року, виходячи з чинних протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян у квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (ч.1 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крмі коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.

За статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, чинній на час звернення із позовом до суду) газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року.

Встановлено, що позивачка є споживачем природного газу, а відповідач є оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору постачання природного газу споживачам цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Встановлено, що ОСОБА_1 приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки споживає природний газ та сплачує рахунки за спожитий природний газ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) зроблено висновок, що зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі - Закон № 3533-VI) вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 524/7637/16-ц зазначено, що «відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені споживачем і відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» був зобов`язаний забезпечити встановлення лічильнику газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначений законодавством строк для встановлення лічильника газу в квартирі позивачки закінчувався лише 1 січня 2023 року і права позивачки на момент подачі позову не були порушені, враховуючи, що наявними письмовими доказами доведений факт звернення ОСОБА_1 31 серпня 2022 року до відповідача із заявою про встановлення в її квартирі індивідуального лічильника газу та отримання відмови. Крім того, АТ «Чернігівгаз» не надано суду доказів, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції (11 січня 2023 року), тобто вже після встановленої законодавством дати (01 січня 2023 року), ним виконано вимоги законодавства і встановлено у квартирі позивачки індивідуальний лічильник газу.

Вказане свідчить про наявність порушення права позивачки на встановлення індивідуального газового лічильника у порядку та терміни, визначені ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у зв`язку з чим позовні вимоги про зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку газу підлягають задоволенню. Проте, оскільки дата, до якої ОСОБА_1 в позовній заяві просила виконати вказане зобов`язання, минула, суд вважає за необхідне задовольнити вказані позовні вимоги без зазначення конкретної дати з урахуванням положень чинного законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень.

Задоволення вказаних позовних вимог буде відповідати державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги з газопостачання, а встановлення останній індивідуального лічильника забезпечить оплату саме того об`єму газу, який нею спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

З урахуванням викладеного в сукупності, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову ОСОБА_1 сплатила 992,4 грн судового збору (а.с.1), тобто фактично за одну вимогу немайнового характеру. Оскільки її позовні вимоги задоволено, то з відповідача належить стягнути на користь позивачки 992,4 грн судового збору і 992,4 грн судового збору - на користь держави.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 судовий збір не сплачувала на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Враховуючи, що апеляційна скарга позивачки задоволена, з відповідача на користь держави належить стягнути 2977,2 грн (992,4 х 2 х 150%) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про захист прав споживача задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» за свій рахунок встановити індивідуальний лічильник обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» здійснити перерахунок нарахування природного газу за адресою: АДРЕСА_1 за періоди:

- з 01 травня 2017 року до 07 лютого 2019 року - відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників»;

- з 08 лютого 2019 року до 06 березня 2019 року - відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами»;

- з 07 березня 2019 року до дати встановлення газового лічильника - відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання споживання природного газу».

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (місцезнаходження: 14021, м.Чернігів, вул.Любецька, 68, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (місцезнаходження: 14021, м.Чернігів, вул.Любецька, 68, ) на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. за розгляд справи судом першої інстанції, а також 2977 грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: