САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1896/22
Провадження №2/726/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення плати за користування житлом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення плати за користування житлом до відповідача ОСОБА_2 .

В позові посилається на те, що на підставі рішень Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2004 року та від 03.02.2006 року по справі №2-596/06, які набрали законної сили, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на виділене в натурі нерухоме майно - нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.10.2006 року по справі №2-497/2006 року, що набрало законної сили, встановлено, що нежитлове приміщення використовувалось як гуртожиток, заселений на підставі виданих ВАТ «Чернівецький цукровий завод» ордерів.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2006 року та висновку судової будівельно економічної експертизи, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності приміщення загальною площею 1 494,1 кв.м., об`єднані в блок №2, в тому числі: квартира 1-2, кімнати: 104 «А», 104 «Б», 105 «А», 105 «Б», 210, 106 «а,б», 107 «а,б», 206 «а,б», 207 «а,б», 208 «а,б», 209 «а», 209 «б», 211 «а, б», 306 «А», 306 «Б», 307 «А,Б», 308 «А,Б», 309 «А,Б», 310, 311 «А,Б», 406 «А,Б», 407 «а», 407 «б», 408 «А,Б», 409 «А,Б», 410, 411 «А,Б», 506 «А,Б», 507 «А,Б», 508 «А,Б», 509 «А», 509 «б», 511 «А», 511 «Б».

Відповідач працювала кастеляншою в ВАТ «Чернівецький цукровий завод». На період роботи в товаристві їй була надана жила площа в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

На підставі ордера №138 від 04.08.2003 року - кімната №105 Б та на підставі ордера №144 від 04.08.2003 року - кімната №210.

Відповідно до довідки №49 від 02.06.2005 року відповідачка з повнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , 1992 року народження та ОСОБА_4 , 1999 року народження, проживають у приміщені, що перебувають у їх відособленому користуванні жилою площею 30,00 кв.м., яке складається з двох кімнат, розташованих на першому поверсі будинку, загальною площею 36,2 кв.м.

Згідно попеверхового плану на будівлю літ.А приміщення, яким користується відповідач, складається з: кімната площею 11,90 кв.м, кімнати площею 18,40 кв.м,, кухні площею 3,60 кв.м., туалету площею 0,90 кув.м., ванної кімнати площею 1.40 кв.м., загальною площею 36,2 кв.м. Попеверховий план є складовою частиною «Висновку судової будівельно технічної експертизи».

Зазначає, що 11.03.2013 року на адресу відповідача направлено пропозицію укласти договір найму житлових приміщень, однак договір відповідач не підписала, плату за користування житлом не сплачує.

Відповідач зареєстрована та проживає в належному приміщенні, що свідчить прийняття нею пропозиції укласти договір найму про те, що договір найму житлових приміщень від 11.06.2013 року фактично укладеним.

Відповідачці направлено рахунок від 26.12.2021 року, в якому встановлена орендна плата 2022 року в розмірі 3 518 гривень щомісячно. Однак, вона жодного платежу не здійснила.

Просить суд стягнути з відповідачки на її користь заборгованість в сумі 35 180,00 гривень та суму судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 спрямувала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що вона з 2003 року проживає у кімнатах АДРЕСА_2 , який належав ВАТ «Чернівецький цукровий завод». Заселення її сім`ї в зазначені жилі приміщення було здійснено на підставі ордерів №138, 144, що видавались їй згідно спільного рішення адміністрації і профспілвокого комітету ВАТ «Чернівецький цукровий завод» від 04.08.2003 року. Таким чином, вона разом з членами сім`ї стала використовувати приміщення, які зазначає позивач, ще задовго до того як ОСОБА_1 набула на них права власності.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.10.2006 року встановлені обставини і відповідні до них правовідносини, а саме: що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №603/29 від 10.12.1974 року Чернівецькому цукровому комбінату було відведено земельну ділянку під будівництво гуртожитку для робітників та інженерно технічних працівників по АДРЕСА_1 , відповідно з генпланом земельної ділянки.

На підставі рішень Чернівецької міської ради №603/29 від 10.12.1974 року, №586/19 від 29.09.1978 року, №164/6 від 21.06.1988 року, витягів реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за №3281377 від 10.06.2004 року, 3903307 від 18.06.2004 року встановлено, що будівля по АДРЕСА_1 є житловим будинком і має статус гуртожитку.

На день розгляду справи статус житлового будинку гуртожитку ніким не змінювався, рішень виконавчих комітетів відповідних рад про зміну статусу будівлі з житлової на нежитлову не приймалося.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом про визнання укладеним договору оренди приміщення та позов було задоволено. Однак, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року скасоване рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2010 року та в задоволенні позову відмовлено із підстав, що зазначене спірне приміщення є гуртожитком, у якому зареєстровані та проживають відповідачі на підставі виданих їх ордерів.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак спрямувала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак представник відповідача ОСОБА_5 спрямував до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2009 року підтверджується, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до висновку судово будівельно економічної експертизи від 27.09.2005 року 47/100 частин володіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , загальною площею 1494 кв.м. (а.с.19-23).

Рішенням Садгірського районного суду від 11.10.2006 року встановлено, що нежитлове приміщення використовувалось як гуртожиток, заселений на підставі виданих ВАТ «Чернівецький цукровий завод» ордерів (а.с. 11-15).

Ордером №138 від 04.08.2003 року та ордером №144 від 04.08.2003 року, які видані ВАТ «Чернівецьким цукровим заводом» підтверджується, що ОСОБА_2 надано житлову площу у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

Із довідки №49 встановлено, що ОСОБА_2 разом із членами її сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстровані та постійно проживають за адресою АДРЕСА_1 кімнати № НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 (а.с.17).

Договором найму житлових приміщень від 11.06.2013 року підтверджується, що ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_2 із пропозицією укласти договір, однак вона його не підписала (а.с. 24-27).

Відповідно до рахунку від 26.12.2021 року відповідно до п.3.1 договору найму житлових приміщень від 11.06.2013 року оренда плата на 2022 рік встановлена в розмірі 3 518 гривень (а.с.38).

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 28.12.2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів укладених позовні вимоги задоволені, однак рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 16 березня 2011 року вказане рішення скасоване з підстав, що спірне приміщення є гуртожиток, у якому зареєстровані та проживають відповідачі на підставі виданих їм ордерів (а.с. 166-170, 171-175).

Договір домовленість одної, двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст.626 ЦК України ).

Ст.640 ЦК України передбачає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 642 ЦК України передбачено якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ч.2 ст. 158 ЖК України договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради або в органі управління, що ним утворюється.

Договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації, що передбачене ч.3 ст.640 ЦК України.

Отже, судом встановлено, що відповідач не надала відповідь позивачу на пропозицію укласти договору найму житлових приміщень, тому слід його вважати не укладеним.

Відповідно до рішення апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договорів укладеними являється, те що спірне приміщення є гуртожитком, у якому зареєстровані та проживають відповідачі на підставі виданих їм ордерів. Однак, суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позивач ОСОБА_1 звернувшись із позовом про стягнення плати за користування житлом не надала доказів про те, що змінений статус житлового будинку гуртожиток по АДРЕСА_1 .

Отже, позивач не надала суду достатніх доказів, про наявність в неї права вимоги стягнення плати за користування житлом, адже відповідач законно проживає у спірній квартирі на підставі ордерів виданих ВАТ « Чернівецький цукровий завод» .

А також судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як власником нежитлових приміщень, не існує жодного договору найму житла, який б був укладений у двохсторонньому порядку, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за житло з відповідача ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 8, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення плати за користування житлом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк