Справа № 756/5267/22
Провадження № 2-о/756/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , по день його смерті та встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24.09.1982 між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. З початку сімейного життя з 1982 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом однією сім`єю, заявник знаходилась повністю на його утриманні. Чоловік заявниці все життя працював, потім пішов на пенсію за віком, розмір пенсії ОСОБА_2 на день смерті складала близько 14500грн., пенсія заявниці на день смерті її чоловіка складала 1934грн., інших доходів не має, а тому фактично перебувала на утриманні чоловіка. Після смерті чоловіка заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Разом з тим, листом від 22.02.2022 їй було відмовлено у переведенні на пенсію, у зв`язку із втратою годувальника, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджували перебування на утриманні чоловіка, оскільки вони з померлим чоловіком зареєстровані за різними адресами. Заявник не має можливості в позасудовому порядку підтвердити факт спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка з метою переведення її на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, а тому змушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Ухвалою суду від 22.07.2022 відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила суд задовольнити її вимоги з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа ГУ ПФ України в м. Києві явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що є сусідкою заявника, підтвердила факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що є сусідкою заявника, підтвердила факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, заслухавши пояснення учасника судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що з 24.09.1982 заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 24.09.1982 (а.с. 7).

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.01.2022 (а.с.8).

Заявник звернулася із заявою до ГУ ПФ України в м. Києві щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із листа ГУ ПФ України в м. Києві (а.с.10) заявнику було відмовлено у переході на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки відсутній документ, що засвідчує реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою на день його смерті, або документ про перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с.40) ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як убачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Згідно із довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квазар -10» від 20.01.2022 №3, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з кінця 1989 року по 03.01.2022 без реєстрації (а.с.9).

Постійне проживання заявника з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що є сусідкою заявника, підтвердила факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ці ж обставини підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 .

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявника у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості доводів заявника про спільне проживання зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з кінця 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у суду немає.

Як вбачається з довідки Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 36548 від 28.11.2022, ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, розмір якої за період з січня 2021 року по січень 2022 року, за місяць, становив 14485,08 грн. (а.с.62).

Відповідно до довідки Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 5984 4799 7097 1329, розмір пенсії заявника ОСОБА_1 , за період з січня по червень 2021 року становив -1769,00 грн., з липня по листопад 2021 року - 1854,00 грн., з грудня 2021 року по січень 2022 року - 1934,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Зі змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Водночас юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший за дохід, який отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 76, 81, 89, 247, 258-265, 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1.Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 );

2. Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16).

Дата складення повного рішення - 20.01.2023.

Суддя М.М. Ткач