ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/169/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2023 позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" задоволено, а саме: визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 ПН КМНО Остапенком Є. М., зареєстрований у реєстрі за № 77587.

Вказаним рішенням також стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір.

24.10.2023 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

До заяви представник позивача додав договір про надання правничої допомоги, звіт адвоката про виконану роботу за договором та платіжну інструкцію.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви без розгляду з таких підстав.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже за загальним правилом питання про розподіл судових витрат має вирішуватися судом одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог, при цьому законодавець передбачив можливість розгляду цього питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених умов, а саме: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

З огляду на предмет позову та характер спірних правовідносин провадження у даній справі здійснювалось за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться (частина восьма статті 279 ЦПК України), проте жодних положень щодо строків та порядку подання сторонами заяви про неможливість подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин, як і самих таких доказів, цей Кодекс не містить.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (далі також - КАС ВС) від 24.11.2021 по справі № 300/1490/20 було констатовано наявність виключної правової проблеми у питанні подання доказів щодо понесених судових витрат на правничу допомогу у межах судового процесу за правилами спрощеного провадження без проведення судових дебатів, а справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі також - ВП ВС) для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак ухвалою ВП ВС від 23.12.2021 справу № 300/1490/20 було повернуто до КАС ВС для розгляду у відповідній колегії з посиланням на те, що саме до повноважень КАС ВС, який ухвалив постанову по справі, належить ухвалення додаткового рішення.

З огляду на це, суд на підставі аналізу наведених вище процесуальних норм в сукупності з такими основними принципами цивільного судочинства як верховенство права, змагальність сторін і диспозитивність доходить до висновку, що у справах, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у сторін є право подати письмову заяву про неможливість подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причинвпродовж усього періоду перебування справи в провадженні суду до моменту ухвалення судом відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві було зазначено про те, що витрати позивача на правову (правничу) допомогу складають 10 000 грн з вказівкою на подання доказів на їх підтвердження пізніше, а у її прохальній частині містилась вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Разом з тим жодних даних про наявність поважних причин, які перешкоджали поданню договору про надання правничої допомоги та інших доказів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу позовна заява не містить, також у позовній заяві немає чіткого посилання на строк, у який позивач має намір подати такі докази.

За таких обставин зазначення у прохальній частині позовної заяви узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правничу допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань неможливості подання доказів витрат на правничу допомогу, у суду немає підстав та обов`язку вирішувати питання про судові витрати, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.07.2023 по справі № 160/16902/20.

Слід також зазначити, що докази на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу подані його представником з пропуском встановленого процесуальним законом п`ятиденного строку, і питання про поновлення цього строку ним не порушується.

Наведене означає, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано без додержання вимог, встановлених частиною першою статті 246 та частиною восьмою статті 141 ЦПК України в частині належного та своєчасного звернення із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, та після закінчення процесуального строку, що є підставою для залишення її без розгляду.

Керуючись статтями 246, 141, 126 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 27.10.2023.