РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/2692/22

Провадження № 22-ц/4815/444/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.,

секретар Крижов В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2023 року, у складі судді Ковалика Ю.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

07 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9 000,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дочкою 23?літнього віку.

Позов обґрунтований наступним.

30.04.2004 року між нею (позивачкою) та відповідачем був зареєстрований шлюб, після чого нею було взято прізвище чоловіка " ОСОБА_4 ". Від даного шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.11.2007 року вказаний шлюб було розірвано за рішенням Рівненського міського суду. Вказаним же рішенням було присуджено стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, до повноліття дочки.

У зв`язку з розірванням шлюбу нею було змінено прізвище на своє дівочу " ОСОБА_5 ".

Станом на сьогодні вказана дочка стала повнолітньою, а тому стягнення аліментів було припинено.

Дочка наразі навчається на першому курсі денної форми Національного університету "Острозька академія", на умовах контракту, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Вона оплачує їй навчання та несе витрати за гуртожиток для дочки, відповідач має дохід за рахунок послуг перевезення товарів, у зв`язку з чим має можливість заробляти.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.12.2022 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 3 000,00 грн, суду пояснив, що він не працює, має сезонний дохід, утримує дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2023 року позов було задоволено частково. Суд вирішив:

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн щомісяця, починаючи стягнення з 07.12.2022 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років;

--- рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання;

--- в решті позовних вимог відмовити;

--- стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Задовольняючи позов на підставі, зокрема ст.ст.199, 200 СК України, суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнула повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років та може її надавати.

Також суд виходив з того, що врахував позицію позивачки щодо способу стягнення аліментів, стан здоров`я відповідача та їхньої дочки, потреби вказаної повнолітньої дочки, яка навчається, матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, однак офіційно не працевлаштований, а також врахував перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання вказаної повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання, у розмірі 3 000,00 грн щомісячно.

На вказане рішення позивачкою подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його часткове скасування (в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню) й ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення аліментів в розмірі 9 000,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дочкою 23-річного віку. При цьому позивачка послалася на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема вказала, що суд не прийняв до уваги наявність інших витрат, які несуться стороною позивачки, а саме: харчування, придбання одягу відповідно до норм та сезонів року, придбання канцтоварів та навчальних підручників, придбання (обслуговування) комп`ютерної (мобільної) техніки для дистанційного навчання, в тому числі не відображено, що позивачка несе всі інші витрати, пов`язані з відпочинком дочки, її творчим та культурним розвитком, та в разі потреби лікуванням, у яких відповідач участі не приймає. Зокрема, суд не врахував того, що прожитковий мінімум на дорослу особу, який на січень 2023 року складає 2589,00 грн.

Також зазначила, що поза увагою суду залишилось і те, що сторона позивачки грошову суму 9 000,00 грн, заявлену у позові, обґрунтовує реальними щомісячними витратами на дочку, адже позивачка витрачає на дочку щомісячно мінімум 4 прожиткових мінімуми з розрахунку на дорослу особу, а деякі місяці і більше.

Крім того, вказала, що до суд не врахував і того, що в суді першої інстанції представник позивачки підтримував позов не тільки з викладених у позові міркувань, а додатково закріпила свою позицію та просила взяти до уваги факти, які в суді визнав відповідач, а саме відповідач підтвердив, що має дохід за рахунок поїздок за межі України вахтовим методом і нещодавно повернувся додому, вказував в суді, що мав валютні заощадження. Щодо відсутності роботи відповідач це належними доказами не довів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Сторони раніше перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до копії Свідоцтва про народження від 12.10.2004 року позивачка та відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

23.11.2007 року вказаний шлюб було розірвано за рішенням Рівненського міського суду у справі № 2-9304/2007. Вказаним же рішенням було присуджено стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, до повноліття дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

За копією Свідоцтва про розірвання шлюбу їх шлюб розірвано, про що зроблено актовий запис за № 513 від 01.08.2008 року. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу " ОСОБА_5 " (а.с.10).

Згідно довідки від 22.11.2022 року дочка сторін ОСОБА_3 навчається у Національному університеті "Острозька академія", на 1 курсі денної форми навчання, по спеціальності Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії, на умовах контракту, з 12.09.2022 до 30.06.2026 року (а.с.15).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2); право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу (ч.1); при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2).

За ст.201 вказаного Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу

Згідно з ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України.

Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

На обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вона утримує самостійно, дочка наразі навчається на першому курсі денної форми Національного університету "Острозька академія", на умовах контракту, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, вона (позивачка) оплачує їй навчання та несе витрати за гуртожиток, а відповідач має дохід за рахунок послуг перевезення товарів, у зв`язку з чим має можливість заробляти.

При цьому судом також встановлено, що відповідач на своєму утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам.

Визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції було враховано те, що відповідач має на своєму утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, однак офіційно не працевлаштований.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду правильним, зроблений у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують.

Зокрема не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржниці на наявність інших витрат, які несуться стороною позивачки, а саме: харчування, придбання одягу відповідно до норм та сезонів року, придбання канцтоварів та навчальних підручників, придбання (обслуговування) комп`ютерної (мобільної) техніки для дистанційного навчання, в тому числі не відображено, що позивачка несе всі інші витрати, пов`язані з відпочинком дочки, її творчим та культурним розвитком, та в разі потреби лікуванням, у яких відповідач участі не приймає. Зокрема, суд не врахував того, що прожитковий мінімум на дорослу особу, який на січень 2023 року складає 2589,00 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що глава 16 СК України, яка регулює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Також, підлягають залишенню поза увагою посилання на те, що сторона позивачки грошову суму 9 000,00 грн, заявлену у позові, обґрунтовує реальними щомісячними витратами на дочку, адже позивачка витрачає на дочку щомісячно мінімум 4 прожиткових мінімуми з розрахунку на дорослу особу, а деякі місяці і більше.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що, як зазначено вище, визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції було враховано те, що відповідач має на своєму утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, однак офіційно не працевлаштований.

Крім того, підлягають відхиленню посилання скаржниці на те, що в суді першої інстанції представник позивачки підтримував позов не тільки з викладених у позові міркувань, а додатково закріпила свою позицію та просила взяти до уваги факти, які в суді визнав відповідач, а саме відповідач підтвердив, що має дохід за рахунок поїздок за межі України вахтовим методом і нещодавно повернувся додому, вказував в суді, що мав валютні заощадження. Щодо відсутності роботи відповідач це належними доказами не довів.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що зазначені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду та не містять в собі підстав для його скасування чи зміни.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 28 березня 2023 року.

Головуючий Майданік В.В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.