Справа № 346/3998/20
Провадження № 8/346/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Тимошишин І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Іваночка Юрія Антоновича про перегляд рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

в заяві зазначено, що вищевказаним рішенням суду від 20.04.2021 року, яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.07.2021 року залишено без змін, в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Згідно з постановою Касаційного цивільного суду від 01.06.2022 року рішення суду від 20.04.2021 року та постанову апеляційного суду від 28.07.2021 року залишено без змін.

Приймаючи рішення про розподіл майна між сторонами, суд застосував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у шлюбі, та взяв за основу свідоцтво на право власності на нерухоме майно, що видано виконавчим комітетом Малоключівської сільської ради від 08.12.2008 року на підставі рішення від 12.08.2008 року. Власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 123,4 кв. м., житловою площею 51,9 кв. м., літньої кухні, стодоли, стайні, гаражу, сараю, бані, вбиральні та криниці, зазначено ОСОБА_1 . Рішення про реєстрацію права власності прийнято 29.01.2009 року.

Однак, згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року, ухваленим в справі № 346/5079/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Печеніжинської селищної ради Малоключівського старостинського округу визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Малоключівської сільської ради від 12.08.2008 року № 144; скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , що видане виконавчим комітетом Малоключівської сільської ради 08.12.2008 року на ОСОБА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - вказаний будинок, що проведена ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 29.01.2009 року за реєстраційним № 25699702.

Згідно з додатковим рішенням від 22.09.2022 року в справі № 346/5079/21, яке отримано через представника 04.11.2022 року згідно із супровідним листом від 01.11.2022 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказаний житловий будинок. Вказана обставина є істотною для справи, оскільки при розподілі майна подружжя не було відомо, що власником вказаного будинку є ОСОБА_3 та всі правовстановлюючі документи, включаючи свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 , скасовані.

Тому заявник просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2021 року в справі № 346/3998/20 за нововиявленими обставинами; ухвалити нове рішення, згідно з яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про його час і місце були повідомлені належним чином, про що свідчить особиста розписка представника, адвоката Іваночка Ю.А. (а.с. 228).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 08.02.2023 року вона електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що 13.12.2022 року нею подано апеляційну скаргу на рішення Коломийського міськрайонного суду від 15.03.2022 року та додаткове рішення вказаного суду від 22.09.2022 року в справі № 346/5079/21, оскільки її не було залучено до участі у розгляді вказаної справи, а зазначені рішення порушують її права та інтереси, ними незаконно позбавлено її права власності. Про вказані рішення їй стало відомо 02.12.2022 року із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень. Тому, вона просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки рішення суду в справі № 346/5079/21 не набрало законної сили, а розгляд вказаної заяви проводити у її відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд розглядає подану заяву у відсутності вказаних сторін та їх представників, виходячи із наступного.

У відповідності до приписів частини 2 ст. 429 ЦПК України у суді першої інстанції справа (заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи винесення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов"язковою.

Відповідно, явка учасників для розгляду такої заяви не є обов"язковою .

Крім того, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Обґрунтованість тривалості провадження повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин справи та критеріїв, викладених у прецедентній практиці ЄСПЛ. Зокрема, складності справи та поведінки заявника та держорганів. На це звернув увагу Європейський суд з прав людини справі «Зяя проти Польщі» (заява № 45751/10).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2021 року, ухваленим в справі № 346/3998/20, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено; визнано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. В рішенні зазначено, що відповідач мав обов`язок довести суду, що спірне нерухоме майно слід вважати його особистою власністю. Однак, вказаного обов`язку відповідач не виконав. Так, ним не надано суду жодного переконливого доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову. Зокрема, такими доказами не можуть вважатись відомості, висловлені в показаннях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 102-106).

Згідно з постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2021 року без змін (а.с. 151-154).

Постановою Верховного Суду від 01.06.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28.07.2021 року без змін (а.с. 189-196).

Згідно з даними рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року, ухваленого в справі № 346/5079/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Печеніжинської селищної ради Коломийського району визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Малоключівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 12.08.2008 року за № 144 "Про оформлення свідоцтва на право власності на будинок по АДРЕСА_1 "; скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на будинок АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Малоключівської сільської ради 08.12.2008 року на ОСОБА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 , що проведена ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 29.01.2009 року за реєстраційним № 25699702 (а.с. 204-205).

Додатковим рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.09.2022 року, ухваленим у справі № 346/5079/21 за клопотанням ОСОБА_3 , визнано за останнім право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 206).

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами». Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 2а-7523/10/1270, від 02.05.2018 у справі № 303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі № 826/14224/15, від 06.02.2019 у справі № 822/862/15, від 10.07.2020 у справі № 823/1440/17.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до ч. 5 ст.423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вказана заявником обставина не відповідає вищенаведеним ознакам та критеріям, а тому не є нововиявленою і не може бути підставою для перегляду судового рішення. При цьому переоцінка доказів, оцінених судом в процесі розгляду справи з врахуванням положень ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Більше того, суд наголошує, що при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні допитувався свідок ОСОБА_3 (батько відповідача), який вимог щодо вказаного майна не заявляв.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленою обставиною в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України та не спростовує факти, покладені в основу цього рішення, тому в задоволенні зазначеної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 354, 423-429 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Іваночка Юрія Антоновича про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Яремин М. П.