Справа №949/573/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним і скасування наказу про припинення трудового договору та звільнення і поновлення на раніше займаній посаді,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 28 лютого 2022 року №77-ОС про припинення трудового договору та звільнення його, машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В), за прогул (відсутність 17 лютого 2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочої зміни) без поважних причин, ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити його на раніше займаній посаді машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В), з дня незаконного звільнення;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2022 року до дня поновлення його на роботі в сумі 39816,71 грн.;

- стягнути з відповідача на його користь усі понесені у цій справі судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 28 лютого 2022 року №77-ОС припинено трудовий договір та звільнено його, машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В), за прогул (відсутність 17 лютого 2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочої зміни) без поважних причин, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 він вийшов на роботу до прикордонного загону, що в с. Переброди Сарненського району Рівненської області, де старшина названого загону ОСОБА_5 в усній формі повідомив його про те, що він нібито звільнений із раніше займаної ним посади машиніста (кочегара) котельні, яка обслуговує приміщення названого прикордонного загону з 28 лютого 2022 року за прогул.

Зважаючи на те, що про ймовірне звільнення він дізнався лише 16 березня 2022 року та у зв`язку з тим, що до цього часу ні копії наказу про його звільнення, ні копії трудової книжки він не отримував, 28 березня 2022 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою. У поданій заяві просив надати йому інформацію про те, чи дійсно він був звільнений із раніше займаної посади, якщо так, то якою датою та з яких підстав; у тому разі, якщо його звільнено за нібито допущений ним прогул чи прогули, то надати йому докази, якими зафіксований названий прогул чи прогули; надати йому копію документа про його звільнення.

19 травня 2022 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 на його адресу надійшов лист №14:Ч-26-27 від 04 травня 2022 року, яким його було повідомлено про результати розгляду його заяви та надіслано витяг з наказу №77-ОС від 28 лютого 2022 року про припинення трудового договору та звільнення. Згідно надісланого йому листа та витягу з наказу, він був звільнений 28 лютого 2022 року за нібито допущений ним прогул 17 лютого 2022 року.

Вважає наказ про своє звільнення незаконним, так як відповідач позбавив його гарантованого Конституцією права на працю та можливості заробляти собі на життя.

Зважаючи на те, що відповідно до наказу про припинення трудового договору та звільнення №77-ОС від 28 лютого 2022 року, він був звільнений 28 лютого 2022 року, то на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2022 року до дня поновлення його на роботі, який, згідно поданих ним розрахунків, становить 39816,71 грн.

У свою чергу, відповідачем, в особі начальника ОСОБА_6 , по справі подано відзив на позов в якому вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 працював у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військовій частині НОМЕР_1 ) на посаді машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " з 31 липня 2020 року.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 з 20 год. згідно графіку мав заступати на чергування для опалення приміщення відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Проте станом на 20 год. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці та до кінця зміни, тобто 07 год. 18 лютого 2022 року, на робочому місці не з`явився.

Факт відсутності ОСОБА_1 17 лютого 2022 року о 20 год. на робочому місці було виявлено інспектором прикордонної служби вищої категорії - начальником групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " сержантом ОСОБА_7 , який виконував обов`язки в прикордонному наряді "Старший зміни прикордонних нарядів" відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". З метою з`ясування того факту, чому ОСОБА_8 не прибув на чергування, сержант ОСОБА_7 звернувся до сержанта з матеріального забезпечення - начальника групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " сержанта ОСОБА_5 , щоб останній з`ясував, де його підлеглий і чому не прибув на чергування. Так як сержант ОСОБА_5 не додзвонився до ОСОБА_1 , то сержант ОСОБА_7 відразу здійснив доповідь начальнику відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " лейтенанту ОСОБА_9 про неприбуття працівника на чергування відповідно графіку чергувань.

18 лютого 2022 року комісією було складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 в період з 20 год. 17 лютого 2022 року по 07 год. 18 лютого 2022 року без поважних на те причин.

ОСОБА_1 по прибуттю в підрозділ о 15 год. 45 хв. 18 лютого 2022 року відмовився від ознайомлення з актом про його відсутність на роботі 17 лютого 2022 року о 20 год. та відмовився проставити в даному акті підпис про ознайомлення з ним, про що комісією було складено акт про відмову ОСОБА_1 про ознайомлення з актом про його відсутність 17 лютого 2022 року о 20 год. на роботі.

Будь-яких пояснень про причини неприбуття 17 лютого 2022 року о 20 год. машиніст (кочегар) котельні ОСОБА_1 начальнику відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " лейтенанту ОСОБА_9 не надав.

19 лютого 2022 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майора ОСОБА_10 надійшов рапорт про відсутність працівника ОСОБА_1 з 20 год. 17 лютого 2022 року по 07 год. 18 лютого 2022 року на робочому місці без поважних причин.

За результатами розгляду вищевказаного рапорту та документів, доданих до нього, а також з врахуванням того факту, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 11 листопада 2021 року №442-ОС "Про накладення дисциплінарного стягнення" ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни та появу в нетверезому стані 02 листопада 2021 року в робочий час на території управління прикордонного загону було оголошено догану, керівництвом прикордонного загону, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, було прийнято рішення про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ".

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України наприкінці лютого та на початку березня 2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін не мав можливості викликати ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 для ознайомлення з наказом про звільнення та проведення розрахунку з ним. Також не було можливості здійснювати поштове листування, так як в той час на території Житомирської області велися бойові дії, у яких приймав участь ІНФОРМАЦІЯ_8 , а місто Житомир зазнавало ракетних та авіаційних обстрілів. Тим більше всі документи (особові справи) відносно військовослужбовців та працівників прикордонного загону, з метою недопущення заволодіння ними ворогом, на період воєнного стану були вивезені з міста Житомир.

Також у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та загрозою вторгнення ворога з території республіки білорусь всім працівникам відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", окрім ОСОБА_1 було надано відпустку за згодою сторін без збереження заробітної плати, що відображене в табелі обліку робочого часу за березень (звітний період з 01 березня по 15 березня 2022 року), після якої всі працівники з 16 березня 2022 року приступили до роботи, що також підтверджується табелем обліку робочого часу за березень (звітний період з 16 березня по 31 березня 2022 року), в яких відсутній працівник ОСОБА_1 .

Таким чином, вважає, що звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " є цілком обґрунтованим та законним, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі та їх безпідставністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та підтвердили доводи, викладенні в позові.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, та просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є начальником групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". В період з 09 год. 17 лютого 2022 року до 09 год. 18 лютого 2022 року виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді "Старший зміни прикордонних нарядів" відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Під час несення служби о 20 год. ІНФОРМАЦІЯ_9 він виявив відсутність машиніста (кочегара) котельні ОСОБА_1 , який згідно графіку повинен був заступити на чергування. Тоді він звернувся до сержанта з матеріального забезпечення - начальника групи логістики ОСОБА_5 , щоб він вияснив, де його підлеглий і чому не прибув на чергування. Так як ОСОБА_5 не додзвонився до нього, то він здійснив доповідь начальнику відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ОСОБА_9 про неприбуття працівника на чергування відповідно графіку чергувань.

Аналогічні пояснення надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив факт звернення 17 лютого 2022 року о 20 год. до нього, як начальника групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", "Старшого зміни прикордонних нарядів" ОСОБА_7 по питанню відсутності на робочому місці машиніста (кочегара) котельні ОСОБА_1 . Так як місце знаходження ОСОБА_1 йому було невідоме, то він йому зателефонував, але у нього був відсутній зв`язок. Про вказане порушення було повідомлено начальника відділення інспекторів прикордонної служби "Переброди" ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні надав пояснення, які повністю узгоджуються з уже наданими поясненнями вищевказаних свідків.

Разом з тим, допитані у судовому засіданні свідки вказали, що ОСОБА_1 в подальшому відмовився від надання пояснень причин відсутності його на чергуванні з 20 год. 17 лютого 2022 року та до кінця зміни, тобто до 07 год. 18 лютого 2022 року. При цьому одноголосно зазначили, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся на чергування по причині його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Профілактичні бесіди про недопущення вказаної поведінки ОСОБА_1 були безрезультатними, хоча кожного разу він обіцяв більше не допускати порушень трудового розпорядку.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_12 з 31 липня 2020 року був прийнятий на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б), в порядку переведення, за згодою працівника, з ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_1 , за узгодженням між керівниками, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_6 №303-ОС від 30 липня 2020 року (а.с.57).

18 лютого 2022 року комісією у складі: начальника відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) лейтенанта ОСОБА_13 , сержанта з матеріального забезпечення начальника групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_14 , інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_15 , інспектора прикордонної служби 3 категорії - групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) головного сержанта ОСОБА_16 було складено акт про відсутність ОСОБА_1 - машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) на робочому місці без поважних причин з 20 год. ІНФОРМАЦІЯ_9 по 07 год. 18 лютого 2022 року (а.с.61-62).

Як зазначив представник відповідача, 18 лютого 2022 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з актом про його відсутність на робочому місці 17 лютого 2022 року о 20 год. та проставлення в даному акті підпису про ознайомлення, що підтверджується актом від 18 лютого 2022 року, яким засвідчено вищевказаною комісією дану відмову (а.с.63-64).

У подальшому, начальником відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майором ОСОБА_10 19 лютого 2022 року подано рапорт начальнику НОМЕР_2 прикордонного загону полковнику ОСОБА_17 про відсутність на робочому місці без поважних причин з 20 год. 17 лютого 2022 року по 07 год. ІНФОРМАЦІЯ_9 працівника ОСОБА_1 - машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) (а.с.65).

До вказаного рапорту начальником відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) Р. Троц. було додано зазначені вище акти про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 та про відмову від ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці, а також пояснення військовослужбовців відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.58, 59, 60).

Разом з тим, факт прогулу ОСОБА_1 відображений у табелі обліку робочого часу за лютий 2022 року звітного періоду з 15 лютого по 28 лютого 2022 року (а.с.66).

28 лютого 2022 року начальником НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_18 видано наказ №77-ОС про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 , машиніста (кочегара) котельні логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), за прогул (відсутність 17 лютого 2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочої зміни) без поважних причин з 28 лютого 2022 року з виплатою грошової компенсації за 12 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки пропорційно відпрацьованому часу за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року (а.с.68).

Як зазначається у вказаному наказі, підставою для його видання стали рапорт начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), акт про відсутність на робочому місці від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_16 від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_15 від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_14 від 18 лютого 2022 року, акт про відмову машиніста (кочегара) котельні ОСОБА_19 про ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці від 18 лютого 2022 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана або звільнення.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу, обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника.
Слід зауважити, що поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.
Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №212/9516/19 наголосив на тому, що визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а і встановлення поважності причин відсутності.
Зокрема, у своїй постанові від 15 листопада 2021 року Верховний Суд, проаналізувавши положення п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, висловив наступну правову позицію.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП).
Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.
Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП).
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 235/5659/20 (провадження № 61-10432св21) зазначено, що: "прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності".
Факт прогулу позивача ОСОБА_1 без поважних причин підтверджується наданими відповідачем доказами, зокрема, копіями вказаних вище акта про відсутність на робочому місці, акта про відмову від ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці, рапортом, поясненнями.
Належність і допустимість вказаних доказів позивачем під час розгляду справи не спростовано, а поважність причин відсутності на роботі не доведено.
Разом з тим, суд критично відноситься до твердження позивача про те, що тільки 16 березня 2022 року йому повідомили про його звільнення, хоча починаючи з 28 лютого 2022 року по 16 березня 2022 року він як завжди виходив на роботу і працював на своєму робочому місці та усі ці дні йому ніхто не говорив про його звільнення 28 лютого 2022 року.
Отже, вказане твердження спростовується поясненнями представника відповідача про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року та загрозою вторгнення ворога з території республіки білорусь, всім працівникам відділення інспекторів прикордонної служби "Переброди", окрім позивача зважаючи на його звільнення, було надано відпустку без збереження заробітної плати, що підтверджується наданою копією табеля обліку робочого часу за березень, а саме за звітний період з 01 березня по 15 березня 2022 року (а.с.69).
Усі вказані працівники відділення інспекторів прикордонної служби "Переброди" приступили до роботи з 16 березня 2022 року, що підтверджується копією табеля обліку робочого часу за березень, а саме за звітний період з 16 березня по 31 березня 2022 року (а.с.70), з якого також вбачається, що серед переліку працівників відсутній ОСОБА_1 .
Таким чином, суд розцінює вказані ОСОБА_1 відомості про перебування його на роботі з 28 лютого 2022 року по 16 березня 2022 року, як такі, що вводять суд в оману та є неправдивими.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15-ц (провадження № 61-14952св18) та від 11 вересня 2020 року у справі № 638/14690/18-ц (провадження 61-1775св20).
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. (ст. 149 КЗпП України).
У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2021 року у справі №643/10816/17.
Водночас, суд зважає та визнає поважними вказані у відзиві на позов підстави, які унеможливили викликати ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 для ознайомлення з наказом про звільнення, як і відсутність можливості здійснити поштове листування, якими є ведення бойових дій на території Житомирської області, у яких приймав участь ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ракетні та авіаційні обстріли м. Житомир у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Так, як вже зазначалось вище, позивач не обґрунтовує поважність своєї неявки на роботу та в судовому засіданні факт невиходу на чергування з 20 год. 17 лютого 2022 року не спростував, доказів його присутності (виходу) на робочому місті не надав. Будь-яких доказів, які б підтверджували поважність відсутності позивача на роботі, матеріали справи не містять.
Таким чином, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, недоведеність позивачем поважності причин відсутності на робочому місці, а тому, як наслідок, недоведеність обставин, що можуть слугувати для скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 березня 2022 року до дня поновлення його на роботі в сумі 39816,71 грн., суд зазначає, що ці вимоги є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, а тому така вимога теж не підлягає до задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним і скасування наказу про припинення трудового договору та звільнення і поновлення на раніше займаній посаді - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 26 січня 2023 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду: Отупор К.М.