Справа № 522/4950/23
Провадження № 2/522/3506/23
У Х В А Л А

29 березня 2023 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 378 088,17 гривень.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.

Судом зроблений запит щодо місця реєстрації відповідача по справі та 28 березня 2023 року отримано відомості, з яких вбачається, що відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суддя встановивши, що позовну заяву подано, в цілому, із додержанням вимог, викладених у статтях 174, 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, вона дійсно підсудна Приморському районному суду м. Одеси в порядку ч.1 ст.187 ЦПК України, вважає можливим відкрити провадження по справі.

Враховуючи характер спірних відносин, склад учасників та предмет доказування, що не вимагають проведення підготовчого провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про те, що дана справа відноситься до справ незначної складності. А відтак, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також, разом з позовом, Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , а саме (але не виключно):

-17/25 частки житлового будинку, реєстраційний номер ОНМ 101, загальною площею 96,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-1/5 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1546, реєстраційний номер ОНМ 239, загальною площею 35,3017 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с/рада Єгорівська;

-Земельну ділянку з кадастровим номером :48:009:0020, реєстраційний номер ОНМ 01, загальною площею 0,0609 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у позивача є обґрунтовані побоювання щодо того, чи отримає він назад позичені відповідачу за договором позики від 23.12.2021 року грошові кошти, оскільки йому відомо про наміри останнього передати належне йому нерухоме майно у власність іншій особі, що може сприяти уникненню відповідальності за договором позики і невиконанню рішення суду про стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Серед передбачених частиною 1 ст. 152 ЦПК України видів забезпечення позову, такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого виділені матеріли справи не містять достатніх даних, обґрунтованих доводів позивачем не надано. Обраний спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння майном та грошовими коштами.

Слід зазначити, що саме посилання Позивача щодо неможливого виконання судового рішення про їх стягнення у разі задоволення позову, побоювання Заявника щодо того, чи отримає він назад позичені відповідачу за договором позики від 23.12.2021 року грошові кошти, оскільки йому відомо про наміри останнього передати належне йому нерухоме майно у власність іншій особі, що може сприяти уникненню відповідальності за договором позики і невиконанню рішення суду про стягнення заборгованості та можливої відсутності відповідних коштів (майна) на момент виконання вказаного судового рішення не дає підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому відсутні відомості щодо вартості майна на яке заявник просить накласти арешт, а отже неможливо встановити співмірність заявлених вимог.

Таким чином, оскільки заява про забезпечення позову та її додатки не містять переконливих доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що відповідач має намір на відчуження майна та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а тому підстави для забезпечення зазначеного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 28, 175, 178, 187, 189-196, 274, 279, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Встановити порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи.

Встановити сторонам п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Призначити проведення судового засідання на 04 травня 2023 року о 10 годині 30 хвилин у залі суду № 221 у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду письмового відзиву на позов (ст. 178 ЦПК України) разом з доказами в його обґрунтування, висновків експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та доказами надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу триденний строк з дня отримання відзиву відповідача для подання відповіді на відзив у відповідності до вимог статті 179 Цивільного процесуального кодексу України.

Встановити відповідачу триденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь у відповідності до вимог статті 180 Цивільного процесуального кодексу України.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо мотивів порушення правил підсудності (п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. М. Чернявська