Справа № 463/1698/21 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-з/811/18/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

06 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Левик Я.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Цяцяка Романа Павловича та Ванівського Олега Михайловича від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

в с т а н о в и в:

30 січня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Цяцяка Романа Павловича та Ванівського Олега Михайловича від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування заяви про відвід, покликається на те, що не довіряє суддям Шереметі Н.О., Цяцяку Р.П. та Ванівському О.М., оскільки судді неодноразово ухвалювали судові рішення не на її користь у справах, що стосувалися завдання шкоди її здоров`ю, спричинення їй моральної шкоди та матеріальної шкоди, належним чином не повідомляли її про дату, час та місце проведення судових засідань, допускали до розгляду справи представника Львівської обласної прокуратури без належним чином оформленого доручення на представництво інтересів прокуратури. Зазначає, що колегія суддів відхилила її доводи та заперечення, що позов стосується виключно кримінальних проваджень № 0000434, № 0000435, № 0000436, № 0000437, № 0000438, № 0000439, № 0000440, які внесено в ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а не невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2018 року у справі «Решетов та інші проти України», про що зазначено в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 461/10558/20. Вважає, що після ухвалення Верховним Судом постанови у справі № 461/10558/20, судді Шеремета Н.О., Цяцяк Р.П. та Ванівський О.М. не можуть брати участь у розгляді даної справи, оскільки своїми діями позбавляють її права на чесний, справедливий і неупереджений суд та порушують її процесуальні права, всупереч вимогам ст.ст. 6, 13 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. На думку заявника, судді свідомо порушують її права на замовлення відповідачів у справі, у зв`язку з чим вона критично ставиться до розгляду справи цією колегією суддів. З наведених підстав не довіряє суддям, вважає їх упередженими та заінтересованими в результаті розгляду справи, у зв`язку з чим у заявника виникають сумніви у безсторонності та неупередженості суддів Шеремети Надії Олегівни, Цяцяка Романа Павловича та Ванівського Олега Михайловича.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, відвід, заявлений суддям Шереметі Надії Олегівні, Цяцяку Роману Павловичу та Ванівському Олегу Михайловичу визнано необгрунтованим. Вирішення питання про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Цяцяка Романа Павловича та Ванівського Олега Михайловича передано на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначення якого проведено у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

03 лютого 2023 року справу для вирішення питання про відвід передано судді Левику Я.А.

Перевіривши доводи заяви про відвід колегії суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П., Ванівського О.М., вважаю, що підстав для задоволення відводу суддів немає.

Згідно ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). 53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).».

Також, відповідно до змісту п. 2.5. Бангалорських принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23:

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Нижче наведені приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у ній доводів та враховуючи згадані вимоги закону, вважаю, що підстав для задоволення відводу немає.

Так, підстави відводу зводяться до незгоди заявниці з ухваленими цими ж суддями судовими рішеннями у інших справах, що в силу положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу суддів та жодних доводів, які б свідчили про певну поведінку вказаних суддів, яка б вказувала на упередження чи небезсторонність при розгляді справи і, які б можна було перевірити, - не наведено.

Аналогічно жодних доводів чи обставин, які б вказували на те, що судді Шеремета Н.О., Цяцяк Р.П. та Ванівський О.М. не забезпечили відсутність сумнівів у їх безсторонності при розгляді даної справи, заявницею не наведено та таких із матеріалів справи не встановлено.

Зважаючи на вказане заявлений відвід, із наведених у ньому підстав, - не слід вважати обґрунтованим, оскільки зазначені обставини не вказують про необ`єктивність чи упередження суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П. та Ванівського О.М.

Жодних інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності чи неупередженості суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П. та Ванівського О.М. при розгляді справи заявницею не наведено.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону та обставини, що викладені в заяві про відвід, про які йшлося та, які слід вважати такими, що не дають підстав для задоволення заяви про відвід, - у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 36, 40 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Цяцяка Романа Павловича та Ванівського Олега Михайловича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Я.А. Левик