УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 2-н-157/2008

провадження № 61-5ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу по справі № 2-н-157/2008 до виконання та видачу дубліката цього судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою, в якій просило поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу та видати дублікат судового наказу по справі № 2-н-157/2008 від 07 серпня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» коштів в сумі 8 693,28 доларів США та 25,25 грн.

Жидачівський районний суд Львівської області ухвалою від 07 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, у задоволенні заяви відмовив.

27 грудня 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» засобами поштового зв`язку подало до суду касаційну скаргу на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року (Вх. № 271/0/220-23 від 02 січня 2023 року).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки не дослідили належним чином обставини та матеріали справи.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Щодо оскарження судових рішень в частині поновлення строку для пред`явлення судового наказу.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на положення частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не входить до вищевказаного переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду судом апеляційної інстанції можуть бути оскаржені до в касаційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин у відкритті касаційного оскарження слід відмовити, оскільки оскаржувані судові рішення в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Щодо оскарження судових рішень в частині видачі дубліката виконавчого листа слід зазначити наступне.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, ключовою підставою для видачі дубліката виконавчого листа є звернення стягувача з відповідною заявою до закінчення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Оскаржуваними судовими рішеннями констатовано, що стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ці судові рішення набрали законної сили та в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

З врахуванням того, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно відсутності підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують та зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу по справі № 2-н-157/2008 до виконання та видачу дубліката цього судового наказу.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров