С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/931/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

11 жовтня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності.

ІI. Описова частина

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" про скасування рішення, виключення запису про реєстрацію права власності та припинення права власності, в якому просить суд:

-скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича від 17.08.2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53633006 (номер запису про право власності 37783196 від 11.08.2020 року) щодо державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м;

-виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно всі записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м;

-припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено Кредитний договір № 1889/ФКВ-07 від 05.11.2007.

На забезпечення виконання умов Кредитного договору між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено іпотечний договір № 1889/Zфквіп-07 від 05.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. № 5613.

За умовами Іпотечного договору (п. 2.1.) предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м., загальна площа 51,50 кв.м.

Позивач вказує, що в жовтні 2020 року до нього прийшли представники Відповідача та повідомили, що Відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності. Таким чином, виходячи з усної інформації від даних осіб, Позивачу стало відомо, що він вже не є власником предмета іпотеки.

Отримавши відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Позивач виявив, що без його відома 17.08.2020 Державним реєстратором, а саме Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53633006 (номер запису про право власності 37783196 від 11.08.2020 року) яким була здійснена реєстрація права власності Відповідача на предмет іпотеки.

Позивач зазначає, що реєстрація права власності Відповідача на предмет іпотеки, яка здійснена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем 17 серпня 2020 року, є протиправною, незаконною та такою, що порушує його Конституційне право, передбачене ч. 3 ст. 47 Конституції України.

Позивач вказує на те, що виходячи з умов Кредитного договору, на відносини які виникли між ним та Відповідачем розповсюджується дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", яким передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Позивач звертає увагу, що будь якого іншого нерухомого майна у власності/користуванні у нього, окрім вищезазначеної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , немає та не було, дане нерухоме майно є єдиним його житлом.

Ухвалою суду від 27.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

У вересні 2022 року Відповідачем подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що дійсно між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено Кредитний договір №1889/ФКВ-07 від 05.11.2007. На забезпечення виконання умов Кредитного договору між Позивачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено іпотечний договір № 1889/Zфквіп-07 від 05.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. № 5613. За умовами Іпотечного договору (п. 2.1.) предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м., загальна площа 51,50 кв.м. Право вимоги за Кредитним договором було переуступлено Відповідачу та у зв`язку із неналежним виконанням обов`язків за Кредитним договором, невиконанням Позивачем вимог про усунення порушень, Відповідач скористався своїм правом у порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та задовольнив свої вимоги кредитора/іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності.

У судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про розгляд справи та у судове засідання не з`явились та про причини неявки до суду не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено Кредитний договір №1889/ФКВ-07 від 05.11.2007, за умовами Позивач отримав у кредит кредитні кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

На забезпечення виконання умов Кредитного договору між ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" було укладено іпотечний договір № 1889/Zфквіп-07 від 05.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. № 5613.

За умовами Іпотечного договору (п. 2.1.) предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м., загальна площа 51,50 кв.м.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений між Позивачем та ТОВ "Український промисловий банк" кредитний договір за своєю правовою природою є споживчим предметом якого є надання кредиту в іноземній валюті.

30 червня 2020 року до Відповідача перейшли права та обов`язки за Кредитним договором та Іпотечним договором ТОВ "Український промисловий банк", яке згідно з офіційною інформацією перебуває в стадії ліквідації.

Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-IV "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону "Про іпотеку").

За приписами частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 17 серпня 2020 року державним реєстратором, а саме приватним нотаріусом КМНО Юдіним Максимом Анатолійовичем, на підставі договору іпотеки, повідомлення здійснив державну реєстрацію права приватної власності ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м.

Таким чином, Відповідачем було здійснено дії щодо набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Стаття 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2019 в справі №726/1538/16-ц набуття 7 червня 2014 року чинності Законом N 1304-VII є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Аналогічні роз`яснення Велика Палата Верховного Суду надала у Постанові від 19.05.2020 року по справі № 644/3116/18.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів" (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України "Про іпотеку").

Отже, Закон України "Про іпотеку" прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи та пояснень учасників справи, що у Позивача на час виникнення спірних правовідносин (реєстрації права власності Відповідача на предмет іпотеки) не було на праві власності чи праві користування будь-якого іншого нерухомого майна, окрім предмета іпотеки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у державного реєстратора, а саме Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" з огляду на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м, та яка використовується Позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у тому числі шляхом реєстрації права власності за ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" як забезпечення виконання Позивачем умов Кредитного договору № 1889/ФКВ-07 від 05.11.2007, укладеного в іноземній валюті.

Отже, рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53633006 (номер запису про право власності 37783196 від 11.08.2020) щодо державної реєстрації права власності ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м, є таким, що не відповідають вимогам Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та, як наслідок, порушує приватне право Позивача.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-IX від 5 грудня 2019 року, який набрав чинності з 16.01.2020, були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких абзаци 1-3 частини 3 ст. 26 Закону викладено в новій редакції, згідно з якою відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі N914/2350/18 (914/608/20) (провадження N 12-83гс21) зазначено, що за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно.

Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

Аналогічні роз`яснення містяться і у Постановах Верховного Суду від 01.02.2023 року по справі № 316/2082/19 та від 21.06.2023 року по справі № 308/7560/21.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України)

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності підлягає задоволенню в частині скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича від 17.08.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53633006 (номер запису про право власності 37783196 від 11.08.2020) та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м., загальна площа 51,50 кв.м.

Позовні вимоги Позивача щодо виключення записів про право власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно всі записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м., загальна площа 51,50 кв.м, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб захисту не є належним та ефективним.

У зв`язку з наведеним, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судом здійснений відповідний розподіл судових витрат, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, у зв`язку із задоволенням позову підлягають скасуванню заходи забезпечення позову.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 16, 27, 29, 202, 316, 317, 319, 321, 334, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про іпотеку",ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича від 17.08.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53633006 (номер запису про право власності 37783196 від 11.08.2020) щодо державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м, та припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2-х жилих кімнат, жила площа 29,10 кв.м, загальна площа 51,50 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

2.Скасувати заходи забезпечення позову застосовані згідно з ухвалою суду від 27 листопада 2020 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій».

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірісудовий збір в розмірі 2102 гривень.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, код юридичної особи: 40340222;

Вдповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій", адреса: м04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, б. 2-А; ;

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, адреса: 01031, м. Київ, вул. Бастіонна, 13, прим. 78.

Суддя: