Справа № 462/721/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Демидюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особі: Перша Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

Заявник 1 лютого 2023 року звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстром №10-1299 від 31.07.1953, виданого на ім`я ОСОБА_5 . Заява обгрунтована тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 31.07.1953, вона є спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_6 1/8 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 . У 1953 році вона була неповнолітньою, тому свідоцтво про право на спадщину видано на підставі свідоцтва про її народження, де ім`я зазначено подвійним іменем ОСОБА_7 . При отриманні паспорта вперше, з невідомих їй причин, її ім`я зазначено ОСОБА_8 , і надалі всі інші документи видавались на ім`я ОСОБА_4 . Згідно довідки обласного комунального підприємства «БТІ та ЕО» за нею зареєстровані частки у будинку у 1953 та 1961 роках. На даний час вона бажає розпорядитися цим майном шляхом дарування. Проте частину будинку, яка зареєстрована за нею у 1953 році вона подарувати не може з огляду на розбіжності у написанні її імені. Таким чином, невідповідність у написанні її імені у свідоцтві про право на спадщину від 31.07.1953 та наступних особистих документах позбавляє її законного права розпорядитися своїм майном на власний розсуд, а у позасудовому порядку усунути цю невідповідність неможливо. Просить заяву задоволити.

В судове засідання заявниця не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та заяву задовольнити. В поданій заяві зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вона ж зараз ОСОБА_9 є однією і тією ж особою.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд виходить з такого.

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 6/.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 24.06.1962, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » /а.с.7/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 31.07.1953, спадкоємцями після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що мешкають по АДРЕСА_1 /а.с.3/.

Згідно з довідкою, виданою ОСОБА_1 ОКП «БТІ та ЕО», станом на 29.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за: ОСОБА_15 1/8 частини будинку; ОСОБА_2 3/8 частини будинку; ОСОБА_16 частини будинку; ОСОБА_5 1/8 частини будинку; ОСОБА_4 1/8 частини будинку /а.с.5/.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №33 від 13.01.2023 ОСОБА_1 є співвласником будинку АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

З копії паспорта громадянина України та інших письмових доказів долучених до матеріалів справи вбачається, що ім`я заявниці вказано « ОСОБА_8 ».

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку заявниця ОСОБА_17 і ОСОБА_5 , про яку йдеться у вказаному свідоцтві про право на спадщину від 31.07.1953, є однією і тією ж особою, а отже названий документ належить ОСОБА_1 .

За наведеного, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, бо встановлення даного факту породжує для заявниці певні правові наслідки.

На підставі та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину від 31.07.1953, видане Першою Львівською державною нотаріальною конторою на ім"я ОСОБА_5 , за реєстром №10-1299, належить ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Саксаганського, 6.

Суддя: