Справа № 466/9081/22
Провадження № 2-о/466/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

з участю присяжних Данилків М.М.

Колішко ЛС.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

справа №466/9081/22, 2-о/466/17/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи недієздатною та встановлення опіки ,-

встановив:

11.11.2022 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з заявою, з участю заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Липинського,11, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, якому просить визнати ОСОБА_2 ,1928року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 недієздатним та призначити його опікуном.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 є його прадідусем та на даний час вони проживають разом за одною адресою.

ОСОБА_2 внаслідок психічного захворювання та свого віку не можу належним чином висловлювати свої думки, належним чином не усвідомлює де та в який час знаходиться, не може сам собі взяти (приготувати) їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому.

Оскільки, через те, що ОСОБА_2 не може достеменно розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки з його сторони, тому змушений звернутись до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 16.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.26).

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Левицький Д.Р. в судове засіданні не з`явились, адвокат Левицький Д.Р. подав до суду заяву про розгляд справи у його та заявника відсутності, просили суд задовольнити заяву з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Винницький В.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справ у відсутності представника органу опіки та піклування,заяву підтримав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ,1928 року народження, є прадідусем заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на даний час вони проживають разом за одною адресою.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку і лікуванні (амбулаторному) з приводу судинна дистонія, що підтверджується довідкою КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний псхоневрологічний диспансер» №2284д від 01.11.2022 (а.с.4).

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 51 від 20.01.2023 встановлено, що ОСОБА_2 ,1928 року народження,страждає стійким хронічним психічним розладом у формі деменції змішаного типу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. (а.с.32-33).

За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Шевченківська районна адміністрація клопоче перед судом про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , 1928року народження, про що подали на адресу суду подання.

При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що ОСОБА_1 за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна. Обставин, за яких ОСОБА_1 не можу бути опікуном, не виявлено.

Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Враховуючи, що стан здоров`я ОСОБА_2 не покращився, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 51 від 20.01.2023 внаслідок стійкого хронічного психічного захворювання він не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки, суд дійшов до висновку, що з метою захисту особистих майнових та немайнових прав, необхідно призначити ОСОБА_2 опікуна ОСОБА_1 , який у свою чергу надав свою згоду на це.

За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для задоволення заяви та визнання ОСОБА_2 ,1928року народження, недієздатним та призначити останньому опікуна в особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 6 статті 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом і не може перевищувати два роки.

Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у два роки.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 300 ЦПК України опікун, представник органу опіки та піклування має право подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення визначеного судом строку визнання особи недієздатною.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 247, 258, 259, 263 - 265, 272, 273, 293, 294, 296, 300 ЦПК України, ст.ст. 39 - 41, 58, 60, 63 ЦПК України,суд -

ухвалив:

заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ,1928року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недієздатним.

Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 ,1928року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч.6 ст.300 ЦПК України, встановити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 ,1928року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 недієздатним, у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.03.2023.

Суддя В. В. Свірідова

Присяжні М.М.Данилків

Л.С.Колішко