Провадження №: 2/755/7289/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині заявлених вимог, в межах в межах розгляду цивільної справи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний Блюз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Об`єднане співвласниками багатоквартирного будинку «Лазурний блюз», звернувся до суду з позовом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого опалення, опалення місцю загального користування, єдиного внеску на опалення, за період з листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, суму основного зобов`язання - 9 188,13 гривень, інфляційні нарахування в сумі 423,35 гривень та 3% річних в сумі 661,40 гривень, судовий збір в розмірі 2 481,00 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5300,00 гривень.

10 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07 квітня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

26 липня 2023 року відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у цивільній справі в частині позовних вимог, які пред`явлено Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний Блюз» до ОСОБА_1 , а саме: стягнення заборгованості у розмірі 2844, 55 гривень, інфляційних втрат у розмірі 231, 94 гривні, 3% річних у розмірі 440,65 гривень, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем погашено заборгованість в цій частині в добровільному порядку.

Представник позивача - адвокат Подоляко Н.П. в судовому засіданні висловила свої заперечення щодо закриття провадження у справі в частині заявлених вимог, оскільки заборгованість погашена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, наведені ними підстави та заперечення щодо підстав для закриття провадження у справі в частині заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору перестав існувати після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18.

Слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття13 ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З`ясувавши обставини справи, які підлягають доведенню в межах даного спору, судом встановлено, що на день подання позовної заяви до суду у позивача були підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за фактично спожиті житло-комунальні послуги за період з листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, яка включає: суму основного зобов`язання - 9 188,13 гривень, інфляційні нарахування в сумі 423,35 гривень та 3% річних в сумі 661,40 гривень.

Після відкриття провадження у справі відповідачем частково погашено заборгованість в розмірі 2844, 55 гривень, інфляційні втрати у розмірі 231, 94 гривні, 3% річних у розмірі 440,65 гривень, що підтверджується долученими до справи платіжними документами.

Разом з тим, зазначені обставини настали після пред`явлення позову до суду, тобто протягом судового розгляду даної цивільної справи, тому позивач має право в межах вимог процесуального закону припинити подальший розгляд справи, у разі відсутності предмету спору, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, а відповідач - визнати позов, або сторони мають право укласти мирову угоду, однак таких клопотань заявлено не було.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про закриття провадження у цивільній справі в частині заявлених вимог не підлягає задоволенню, за відсутності доведених обставин для застосування наслідків приипнення провадження у цивільній справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 255, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, які пред`явлено Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний Блюз» до ОСОБА_1 , а саме: стягнення заборгованості у розмірі 2844, 55 гривень, інфляційних втрат у розмірі 231, 94 гривні, 3% річних у розмірі 440,65 гривень, заявлене у змісті відзиву на позов, долучено до справи - а.с.90-94.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я