Справа № 946/5601/22
Провадження № 2/946/1673/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» про стягнення заробітної плати, передбаченої контрактом,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

19.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» про стягнення заробітної плати, передбаченої контрактом.

Остаточно уточнивши свої вимоги 15.11.2023, просить визнати протиправним та скасувати Наказ № 16/1 від 24 лютого 2022 року в частині застосування до нього режиму роботи «простій» з оплатою 2/3 від штатного розкладу; визнати протиправним та скасувати Наказ № 18 від 29 квітня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» в частині призупинення дії трудового договору із ним як заступником директора; стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» на його користь недоплату заробітної плати за березень-квітень 2022 року у розмірі 11 958,72 грн та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 29.11.2023 у розмірі 309 098,88 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2016 позивач був прийнятий на посаду юрисконсульта до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ», наказом від 06.05.2021 його переведено на посаду заступника директора КЖЕП ММР «ЗОРЯ» з посадовим окладом 15 380,00 грн на місяць з 07.05.2021. 20.05.2021 між ним та відповідачем у відповідності до абзацу третього статті 21 КЗпП України було укладено Контракт з заступником директора КЖЕП ММР «ЗОРЯ» № 02/21» (надалі Контракт), згідно якого сторони погодили основні умови трудових відносин між позивачем та відповідачем. У пунктах 4.2, 4.3 Контракту сторони передбачили, що на момент укладення Договору заробітна плата позивача складає 15 380,00 грн з урахуванням податків та зборів, а розмір посадового складу може бути змінений у разі зміни штатного розкладу підприємства, але не може становити менше розміру, визначеного штатним розкладом на день укладення Контракту. Також відповідно до пунктів 3.1 Контракту: сторони в межах цього Договору визнають, що працівнику встановлюється повний робочий день з гнучким режимом робочого часу та/або шляхом виконання посадових обов`язків дистанційно. Відповідно п. 3.2 Контракту сторони погодили, що на працівника не поширюються умови Правил внутрішнього трудового розпорядку в частині режиму робочого часу. Але всупереч умовам, передбаченим Контрактом, відповідач, посилаючись на факт збройної агресії рф проти України, без погодження з позивачем,почав нараховувати позивачу 2/3 посадового окладу протягом березня-квітня 2022 року, а з 01 травня 2022 року взагалі припинив нарахування заробітної плати, мотивуючи це призупиненням трудових відносин, що було здійснено на підставі Наказу по підприємству № 18 від 29 квітня 2022 року. Законність виданого наказу відповідач обґрунтовує посиланням на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (надалі Закон), а саме на статтю 13 Закону. Вважає, що вчинені відповідачем дії грубо порушують його права. Контрактом позивачу передбачена дистанційна форма роботи, а відповідач продовжував працювати увесь період дії на території України воєнного стану. В редакції Закону від 01.07.2022 передбачається, що призупинення трудового договору застосовується у разі настання обставин, що виключають можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Але такі обставини для позивача та відповідача не настали, так як відповідач продовжує здійснювати свою діяльність з управління житловими будинками у відповідності до укладених зі співвласниками договорів на управління, а виконання обов`язків позивачем можливо здійснювати дистанційно за допомогою засобів електронного зв`язку, керуючись п. п. 3.1 та 3.2 Контракту на позивача не поширюються умови Правил внутрішнього трудового розпорядку та можливо проводити свою діяльність дистанційно. Відповідач є комунальним підприємством, а тому на нього поширюються вимоги абзацу 2 частини 2 статті 13 Закону щодо подання наказу про призупинення дії трудового договору до відповідної військової адміністрації. У порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону Наказ № 18 від 29.04.2022 не містить відповідної інформації. Листи позивача на адресу відповідача щодо роз`яснення причин невиплати заробітної плати залишено без реагування.

Рух справи

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 11.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду (т. 1 а.с. 18).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2022 витребувано докази по справі (т. 1 а.с.36).

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги від 15.11.2023 підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що наказ № 16/1 від 24 лютого 2022 року щодо запровадження простою погоджував як посадова особа, однак із вказаним наказом, як із наказом № 18 від 29 квітня 2022 року щодо призупинення дії трудового договору, його в установленому порядку ознайомлено не було. Про наявність наказу № 18 від 29 квітня 2022 року дізнався через переписку у спільній групі по підприємству в додатку Viber, після чого трудові обов`язки не виконував. Копію наказу не отримував. На момент видання № 16/1 від 24 лютого 2022 року знаходився у м. Миколаїв. Виїхав з міста у травні 2022, у місті велись бойові дії. У зв`язку з відсутністю коштів шукав роботу та у серпні 2022 року був працевлаштований за сумісництвом до в ІФ ДП АМПУ. Технічну можливість виконувати роботу дистанційно мав. Згідно із уточненнями від 05.05.2023 (т. 1 а.с. 181), надані відповідачем на виконання ухвали суду від 20.12.2022 докази підтверджують, що відповідач протягом періоду з 01.05.2022 по 01.12.2022 проводив оплату передбачених законодавством обов`язкових платежів, отже продовжував здійснювати господарську діяльність, крім того, протягом травня-грудня 2022 здійснювалось встановлення доплат, виплата надбавки за виконання особливо важливої роботи, з 01 серпня 2022 року було внесено зміни до штатного розкладу, згідно якого були перераховані посадові оклади, що також свідчить про здійснення господарської діяльності та те, що рівень доходів підприємства дозволяв проводити відповідні нарахування. Згідно з уточненням від 13.06.2023, із наказом про запровадження простою як працівник підприємства позивач ознайомлений не був та не мав можливість висловити свої заперечення, з моменту видання наказу про призупинення дії трудового договору із позивачем деякі працівники працювали дистанційно, підприємство як на час видання наказів, так і до теперішнього часу працює, виконує свої зобов`язання в повній мірі та забезпечує роботою своїх працівників.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі та пояснила, що наказ про призупинення дії трудового договору із деякими працівниками, в тому числі позивачем, видано у зв`язку з їх виїздом з міста, відсутністю відомостей про їх місцезнаходження та неможливістю фактично виконувати роботу, підприємство не мало можливості надавати послуги з утримання та була відсутня можливість надавати роботу. Відповідно до закону та судової практики, яка склалася, призупинення дії трудового договору можливе за наявності одночасно двох умов, коли роботодавець не може надати, а працівник не може виконати роботу. Відповідач виконувати роботу, яка передбачена його посадовою інструкцією, можливості не мав. Математичний розрахунок недоплати заробітної плати та середнього заробітку є правильним, однак відповідач не визнає право позивача на отримання вказаних сум. Згідно відзиву на позов від 09.05.2023 (т. 1 а.с. 198-201), відповідач не згоден з позовними вимогами та з обставинами, викладеними у позові. 15 березня 2022 року Верховна Рада прийняла в цілому Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ (далі Закон), який набрав чинності 24 березня 2022 року. Норми Закону, які регулюють аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП) та інше законодавство про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану для працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Норми законодавства про працю, які суперечать положенням цього Закону, на період дії воєнного стану не застосовуються. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. При цьому, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці. Відповідно до статті 13 Закону трудовий договір може бути призупинений. Оскільки під час призупинення трудового договору виплата заробітної плати роботодавцем не буде здійснюватися, то відсутня база нарахування ЄСВ, а відповідно ЄСВ не сплачується. У період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди з дотриманням вимог частини першої статті Закону. Крім того, допускається зміна істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших). Посилання позивача на пункти 3.1, 3.2 Контракту як на можливість здійснювати свої обов`язки дистанційно є неприпустимими та такими, що не відповідають вимогам законодавства. Під час воєнного стану працівники можуть виконувати посадові обов`язки як у штатному режимі, так і за межами робочого приміщення чи адміністративної будівлі, тобто дистанційно. У разі запровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на ньому. При дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором. За погодженням між працівником і роботодавцем виконання дистанційної роботи може поєднуватись з виконанням працівником роботи на робочому місці у приміщенні чи на території роботодавця. Особливості поєднання дистанційної роботи з роботою на робочому місці у приміщенні чи на території роботодавця встановлюється трудовим договором про дистанційну роботу. Порядок і строки забезпечення працівників, які виконують роботу дистанційно, необхідними для виконання ними своїх обов`язків обладнанням, програмно-технічними засобами, засобами захисту інформації та іншими засобами, порядок і строки виплати працівникам компенсації за використання належних їм або орендованих ними обладнання, тощо, визначаються трудовим договором про дистанційну роботу. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 не може здійснювати свої функціональні обов`язки дистанційно. Договір про дистанційну роботу з ним укладений не був, хоча це є головною умовою дистанції роботи. Пункти 3.1, 3.2 Контракту визначають виключно гнучкий графік роботи, при цьому встановлюючи повний робочий день. Інших суттєвих умов дистанційної роботи, які вимагає ЗКпП, Контракт не має. З огляду на викладене, ОСОБА_1 покинув постійне місце роботи та на теперішній час повертатись до виконання своїх посадових обов`язків бажання не має. Станом на час подання відзиву ОСОБА_1 жодне рішення, наказ не оскаржує та не оскаржував у встановленому законом порядку, фактично самоусунувся від виконання обов`язків, повертатись до робочого місця не бажає, для здійснення роботи дистанційно відсутні правові умови, у такому випадку позовні вимоги відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими. У письмових поясненнях від 21.03.2023 просить під час розгляду справи врахувати тяжке фінансове становище підприємства (т. 1 а.с. 172). Згідно письмових пояснень від 27.04.2023, ОСОБА_1 наказ № 16/1 від 24.02.2022 погодив, про що свідчить його підпис у наказі. Щодо погодження наказу про призупинення дії трудового договору з військовою адміністрацією, то 29.03.2022 ворожа ракета влучила у будинок військової адміністрації, будинок зруйновано, загинули люди, що унеможливило виконання вимог Закону. Раніше у судовому засіданні представник відповідача не заперечував той факт, що підприємство продовжує працювати, однак має тяжке матеріальне становище.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Наказом (розпорядженням) № 7-к від 05.03.2020 ОСОБА_1 прийнято на роботу до КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» з 06.03.2023 на посаду юрисконсульта на час виконання певної роботи з посадовим окладом 8840,00 грн (т. 1 а.с. 146).

Наказом КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» від 06.05.2021 № 10-к юрисконсульта ОСОБА_1 за його згодою переведено на посуду заступника директора КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» з посадовим окладом 15340,00 грн на місяць з 07.05.2021 (т. 1 а.с. 148).

20.05.2021 між КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» та ОСОБА_1 укладений контракт № 02/21 (т. 1 а.с.7).

Відповідно до пункту 3.1 Контракту сторони в межах цього Договору визнають, що працівнику встановлюється повний робочий день з гнучким режимом робочого часу та/або шляхом виконання посадових обов`язків дистанційно.

Відповідно пункту 3.2 Контракту сторони погодили, що на працівника не поширюються умови Правил внутрішнього трудового розпорядку в частині режиму робочого часу.

Відповідно до пункту 4.2 Контракту сторони передбачили, що на момент укладення Договору заробітна плата позивача складає 15 380,00 грн з урахуванням податків та зборів.

Відповідно до пункту 4.3 Контракту розмір посадового складу може бути змінений у разі зміни штатного розкладу підприємства, але не може становити менше розміру, визначеного штатним розкладом на день укладення Контракту.

Згідно штатних розкладів апарату управління КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ», посадовий оклад заступника директора з 01.01.2021 складає 15380 грн, з 01.01.2022 складає 15380 грн, з 01.08.2022 складає 16260 грн, з 01.12.2022 складає 16 785,00 грн (т. 1 а.с. 152, 156, 160, 162, 166).

Відповідно до наказу КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» № 16/1 від 24.02.2022, затверджено перелік працівників підприємства, на яких поширюються умови простою, але які дистанційно залучаються до виконання посадових обов`язків, зокрема на заступника директора ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 179).

Згідно наказу від 29.04.2022 № 18 КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ», наказ № 16/1 від 24.02.2022 вважати таким, що втратив чинність. З 02.05.2022 згідно ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ призупинено дію трудового договору з працівниками, які фактично не виконують свої посадові обов`язки, евакуювались в іншу місцевість, або місцезнаходження яких тимчасово невідомо, в тому числі із заступником директора ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 73-74).

За період з травня по грудень 2022 по КЖЕП Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» видавались накази (розпорядження) про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників, встановлення доплат і надбавок, преміювання та інші заохочення, тощо (т. 1 а.с. 50-151).

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Миколаївській області від 01.02.2023 № 425/5/14-29-19-02-03, КЖЕП ММР «ЗОРЯ» за період з 01.05.2022 по 01.12.2022 було сплачено обов`язкові платежі, а саме: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати; військовий збір; податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг; єдиний соціальний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати (т. 1 а.с.39).

Згідно із довідкою Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 22.05.2023, ОСОБА_1 працює в ІФ ДП «АМПУ» за зовнішнім сумісництвом з 01.08.2022 на посаді юрисконсульта юридичного відділу з посадовим окладом 11270 грн на місяць до теперішнього часу (т. 1 а.с. 230).

Згідно із довідкою Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 14.11.2023, ОСОБА_1 працює в ІФ ДП «АМПУ» на посаді юрисконсульта юридичного відділу з 01.08.2022, за період серпень-грудень 2022 дохід склав 66795,68 грн, за січень-жовтень 2023 169730,99 грн.

Згідно довідки від 30.05.2022 № 5107- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично мешкає/перебуває: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 19).

Розрахунок середньоденної заробітної плати:

1) 22 р. д.(грудень 2021) + 19 р. д.(січень 2022) = 41 р. д.

2) 15 380,00 * 2 = 30 760,00 грн. (заробітна плата за 2 місяці)

3) 30 760,00 грн. / 41 р. д. = 750,24 (середньоденна заробітна плата).

Розрахунок суми середнього заробітку, що підлягає стягненню за березень-квітень 2022 року (в період неповної оплати заробітної плати «простою»):

1) середньоденна заробітна плата 750,24 грн.

2) робочих днів у березні-квітні 2022 року 43 р. д.

3) нараховано за березень-квітень 2022 року 20 301,60 грн.

4) середня заробітна плата за березень-квітень 2022 року = 750,24 грн. * 43 р. д. = 32260,32 грн.

5) компенсація за березень-квітень 2022 р. 32 260,32 (середня з/п) 20 301,60 (нарахована з/п) = середній заробіток, що підлягає стягненню за період березень- квітень 2022 року = 11 958,72 грн.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

1) Кількість робочих днів за період з 01 травня 2022 року (початок дії наказу № 18 від 29.04.2022) по 29 листопада 2023 року (дата судового засідання по справі) = 412 р. д.

2) 750,24 грн. (середньоденна з/п) * 412 р. д. = 309 098,88 грн.

Контррозрахунку суми середнього заробітку відповідачем не надано.

Позиція суду

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1, 2, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Судом встановлено, що Наказом КЖЕП ММР «Зоря» від 24.02.2022 № 16/1 у відповідності до Указу Президента України №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з метою збереження життя та здоров`я працівників підприємства та для забезпечення функціонування аварійної служби та окремих підрозділів КЖЕП ММР «Зоря» з 24 лютого 2022 року та до закінчення дії на території України воєнного стану встановити режим простою для КЖЕП ММР «Зоря».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Пунктом 3 Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

З аналізу вказаної норми вбачається, що вказаним Указом встановлено можливість обмеження конституційного права на працю, але в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, відповідні заходи правового режиму воєнного стану, перелічені у частині.

У наказі від 24.02.2022 № 16/1 відсутнє посилання на відповідні положення частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", що виключає можливість у спірних правовідносинах обмежувати конституційне право на працю.

Крім того, у спірному наказі про оголошення простою у роботі позивача не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання позивачем роботи, а також не наведено посилання на докази наявності таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення позивачем роботи саме через введення воєнного стану.

Таким чином, обставини, які створюють загрозу життю та здоров`ю саме позивачу, які об`єктивно були б підставою для оголошення простою, відсутні, а відповідач в умовах воєнного стану, діючи фактично на власний розсуд, встановив простій у роботі позивача, який за умовами контракту мав право працювати дистанційно та мав технічну можливість виконувати обумовлені посадовою інструкцією обов`язки, що відповідачем не спростовано.

Пропозицій щодо переведення позивача на іншу роботу з урахуванням спеціальності і кваліфікації на тому ж або іншому підприємстві від відповідача не надходило.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Наказу № 16/1 від 24 лютого 2022 року в частині застосування до позивача режиму роботи «простій» є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про протиправність наказу в частині встановлення відносно позивача простою, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача різниці у заробітній платі (середньому заробітку) за весь час простою.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період березень-квітень 2022 року розмір недоплаченої заробітної плати (середнього заробітку) становить 11 958,72 грн, обчислена без утримання (з урахуванням) податків і зборів, яка підлягає стягненню з відповідача.

15 березня 2022 року прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі - Закон № 2136-IX), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 1 Закону № 2136-IX (тут і далі в редакції на час винесення оспорюваного наказу від 29.04.2022) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-IX, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Наведена норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Наказ № 18 від 29.04.2022 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» видано КЖЕП ММР «Зоря» з метою оптимізації витрат підприємства та у зв`язку з військовою агресією, що виключає можливість надання повного комплексу послуг з управління багатоквартирними будинками, зниження платіжеспроможності населення та на підставі Закону України від 15.03.2022 № 2136-ХІ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у п. 2 якого наказано з 02 травня 2022 року згідно ст. 13 ЗУ від 15.03.2022 № 2136-ХІ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинити дію трудового договору з працівниками, які фактично не виконують свої посадові обов`язки, евакуювались в іншу місцевість або місцезнаходження яких тимчасово невідомо, включаючи позивача.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2021, основним видом діяльності КЖЕП ММР «Зоря» є комплексне обслуговування об`єктів (т. 1 а.с.194-197).

Відповідно до розділу ІІ посадової інструкції заступника директора КЖЕП ММР «Зоря», затвердженої 04.01.2022, до обов`язків позивача відноситься, зокрема: право підпису ряду документів, здійснення контролю за своєчасним виконанням працівниками підприємства виданих наказів та розпоряджень, вирішення окремих питань під час короткотривалих службових відряджень, підтримання зв`язку з іншими організаціями і підприємствами, а також державними органами, вжиття заходів щодо своєчасного укладення господарських та фінансових договорів з контрагентами, керування роботою щодо правового забезпечення діяльності підприємства, контроль роботи всіх структурних підрозділів підприємства, тощо (т. 1 а.с. 228-229).

Судом встановлено, що як на час видачі оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору, так і на час розгляду справи КЖЕП ММР «Зоря» здійснювало свій основний вид діяльності, видавало накази про прийняття та роботу, звільнення з роботи інших працівників, встановлення доплат, виплату надбавки, тощо, що представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалось та підтверджено відповідними наказами по підприємству. Дію трудових договорів було призупинено лише з частиною працівників, в тому числі з позивачем.

Обставин неможливості відповідача у зв`язку з військовою агресією проти України надати позивачу роботу, а останнього її виконувати з огляду на передбачене умовами контракту право позивача працювати дистанційно та технічну можливість виконувати обумовлені посадовою інструкцією обов`язки, судом не встановлено та відповідних доказів не надано, з урахуванням чого суд дійшов висновку про незаконність призупинення дії трудового договору з позивачем.

Доводи представника відповідача про відсутність правових підстав для виконання позивачем роботи дистанційно з огляду на передбачену п. 3.1 Контракту можливість виконання посадових обов`язків дистанційно суд також до уваги не приймає.

Твердження позивача про незаконність наказу у зв`язку з відсутністю зазначення в наказі строку призупинення дії трудового договору та неподання наказу для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні), є безпідставними з огляду на те, що редакція статті 13 Закону № 2136-IX станом на день видачі спірного наказу таких вимог не передбачала.

Враховуючи, що незаконні дії відповідача позбавили позивача можливості працювати, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата за час перебування у вимушеному прогулі, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 01.05.2022 по 29.11.2023 становить 309 098,88 грн, яка обчислена без утримання (з урахуванням) податків і зборів.

Докази тяжкого матеріального стану підприємства відповідачем не надано та вказана обставина не передбачена законом як підстава для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується строків звернення до суду, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що із вимогою про визнання протиправним та скасування Наказу № 16/1 від 24.02.2022 про застосування до позивача режиму простою позивач звернувся 09.05.2023, з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу № 18 від 29.04.2022 про призупинення дії трудового договору із позивачем 13.06.2023.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України (у редакції на час видачі наказів) передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

З огляду на дату звернення позивача з вимогами про визнання протиправними та скасування наказів, позивач строки звернення до суду не пропустив.

Крім того, суду не надано доказів ознайомлення позивача із наказом № 18 від 29.04.2022 про призупинення дії трудового договору із позивачем у встановленому законом порядку.

Виходячи з вищевикладеного, здійснивши аналіз наданих суду доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі у межах заявлених в уточненій позовній заяві від 15.11.2023 позовних вимог.

Судовий збір

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць в сумі 16 505 грн, обчисленої без утримання (з урахуванням) податків та зборів.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» про стягнення заробітної плати передбаченої контрактом задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ № 16/1 від 24 лютого 2022 року в частині застосування до ОСОБА_1 режиму роботи «простій» з оплатою 2/3 від штатного розкладу.

Визнати протиправним та скасувати Наказ № 18 від 29 квітня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» в частині призупинення дії трудового договору із заступником директора ОСОБА_1 .

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» (54018, м. Миколаїв, вулиця Молодогвардійська, 57-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) недоплату заробітної плати за березень-квітень 2022 року у розмірі 11 958 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 72 копійки.

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» (54018, м. Миколаїв, вулиця Молодогвардійська, 57-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 29.11.2023 у розмірі 309 098 (триста дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 88 копійок, обчислений без урахування податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць в сумі 16 505 (шістнадцять тисяч п`ятьсот п`ять) гривень 28 копійок, обчисленої без урахування податків та зборів.

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «ЗОРЯ» (54018, м. Миколаїв, вулиця Молодогвардійська, 57-Б; ) в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна