ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Суми

Справа №576/1074/22

Номер провадження 22-ц/816/158/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач приватний нотаріус Шосткинського районного нотаріального округу Міхно Дар`я Валеріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Мороко Сергія Олеговича,

на рішення Глухівського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

02 серпня 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Міхно Д.В. про скасування постанови від 17 червня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію, якою посвідчити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Обложківської сільської ради.

Свої вимоги мотивував тим, що його мати ОСОБА_3 за життя склала заповіт від 26 липня 2017 року, яким заповіла ОСОБА_1 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства і для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Відповідно до заповіту від 16 березня 2015 року ОСОБА_3 заповіла дочці ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Обложківської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після чого він звернувся до приватного нотаріуса Міхно Д.В. із заявою про прийняття спадщини, на що отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2017 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Обложківської сільської ради, з посиланням на те, що це майно належить іншим особам.

Вважає цю відмову необґрунтованою, оскільки кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Рішенням Глухівського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник адвокат Мороко С.О., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Вказують, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом від 26 липня 2017 року після смерті матері ОСОБА_3 , непрацездатний пенсіонер за віком, особа з інвалідністю 2-ї групи, звернувся 14 червня 2022 року до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Обложківської сільської ради. Вважають, що згідно з вимогами ст. 1241, ч. 3 ст. 1257 ЦК України, ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку у спадщині, а кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіт, який заповідач склав перед ним, тому не погоджується із рішенням суду про чинність двох заповітів, складених спадкодавцем ОСОБА_3 .

Доводить, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав належності іншим особам спірного майна за заповітом, суперечить вимогам ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мороко С.О., які підтримали скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно із заповітом від 16 березня 2015 року, посвідченим секретарем виконкому Полошківської сільської ради, за реєстровим № 26, ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Обложківської сільської ради, дочці ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно із заповітом від 26 липня 2017 року, посвідченим секретарем виконкому Полошківської сільської ради, за реєстровим № 41, ОСОБА_3 заповіла належний їй будинок з усіма надвірними будівлями та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства і для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Міхно Д.В. із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, на земельні ділянки загальною площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Обложківської сільської ради (а.с. 38).

Постановою приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Міхно Д.В. від 17 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Обложківської сільської ради, що належать померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , з підстав належності цього майна іншим особам за заповітом від 16 березня 2015 року, реєстровий № 26 (а.с. 10).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за життя спадкодавцем ОСОБА_3 розпорядилася належним їй майном, склавши у різний час два заповіти щодо різного майна, а саме: заповіт від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, за яким спадкоємцем є син ОСОБА_1 , та заповіт від 16 березня 2015 року, реєстровий № 26, за яким спадкоємцями є дочка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 , кожен з яких є чинним, не суперечать один одному, а тому не вбачав підстав для скасування постанови нотаріуса від 17 червня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вважав її прийнятою у відповідності до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. ст. 1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту , який заповідач склав перед ним (ч. 3 ст. 1254 ЦК України).

Із змісту норми ч. 2 ст. 1254 ЦК України вбачається визначення межі конкуренції заповітів.

При ухваленні судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми та, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 за життя реалізувала своє право визначити спадкоємців свого майна, склавши два заповіти, кожний щодо різної частини спадщини на користь різних спадкоємців.

Так, спадкоємцем за заповітом від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, є позивач ОСОБА_3 син спадкодавця, який набув право на спадкування будинку з усіма надвірними будівлями та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства і для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Спадкоємцями за заповітом від 16 березня 2015 року, реєстровий № 26, є дочка спадкодавця ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 , яким ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Обложківської сільської ради (а.с. 9).

Із викладеного вбачається, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 у заповіті від 16 березня 2015 року, реєстровий № 26, щодо спірної земельної ділянки та кола спадкоємців, яким належить право на вказану спадщину, жодним чином не конкурує із її волевиявленням, зафіксованим у заповіті від 26 липня 2017 року, оскільки цей новий заповіт стосується іншого чітко визначеного майна, відмінного від заповіданого спадкодавцем у попередньому заповіті.

За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61472724 від 31 серпня 2020 року складені ОСОБА_3 заповіт від 16 березня 2015 року, реєстровий № 26, та заповіт від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, перебувають у стані «чинний» (а.с. 27-28).

Таким чином, обидва заповіти, складені ОСОБА_3 , є чинними, спадкоємцями різних спадкових мас є різні, визначені спадкодавцем, особи.

За інформацією приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Міхно Д.В. земельна ділянка площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Обложківської сільської ради, у визначеним законодавством України порядку, прийнята як спадщина спадкоємцями за заповітом від 16 травня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дочкою та онуком померлої (а.с. 25).

Суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування на інше майно, крім визначеного у заповіті від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41 (будинок і земельна ділянка, розташовані по АДРЕСА_1 ).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про правомірність оскаржуваної постанови приватного нотаріуса від 17 червня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як такої, що винесена у відповідності до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», якою визначені підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_1 , як повнолітнього непрацездатного сина спадкодавця, права на спадкування спірного нерухомого майна у порядку ст. 1241 ЦК України, оскільки з цих підстав позов не заявлявся та такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Тому вони знаходяться поза межами розгляду справи апеляційним судом відповідно до вимог ч.6 ст. 367 ЦПК України.

Як убачається з копії спадкової справи, яка знаходиться у матеріалах справи, 14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Міхно Д.В. із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 26 липня 2017 року, реєстровий № 41, на земельні ділянки загальною площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Обложківської сільської ради (а.с. 38), в якій не вказав, що він має право на обов`язкову частку у спадщині як повнолітній непрацездатний син спадкодавця і нотаріусом не приймалося рішення щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину з цих підстав.

Враховуючи викладене, доводи осіб, які подали апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Мороко Сергія Олеговича залишити без задоволення, а рішення Глухівського районного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина