ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6111/23 Справа № 202/3107/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Дечменко Е.Л., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації речових прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року

та на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2021 року Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах Дніпровської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації речових прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка на якій розташовано нерухоме майно, загальною площею 119,7 кв.м., по АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. 20.11.2020 державний реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 26.03.2003 «Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 » зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю - магазин, площею 117,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - -101). Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради не приймалось, а тому не може бути підставою для внесення відомостей про право власності на нерухоме майно. Відомостей щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_1 у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна, площею 1175 км, що розташований за адресою АДРЕСА_1 не виявлено. Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку із спорудженням об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Ресстрі будівельної діяльності відсутні. Також, відповідно до інформації Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради, адреса - АДРЕСА_1 жодному об`єкту на території міста не надавалась, відповідні розпорядчі документи про присвоєння або зміну вказаної адреси, відсутні. Паспорти прив`язки тих споруд не оформлювались, містобудівні умови та обмеження для проектування та будівництва не надавались. Відповідно до інформації Дніпровської міської ради земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 у користування ОСОБА_1 не надавалась. Наголошували, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. Відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку відсутні. Наголошував, що законні підстави для зайняття зазначеної земельної ділянки відсутні, а правовий режим об`єкта нерухомого майна на зазначеній ділянці є самочинний. З метою усунення перешкод Дніпровській міській раді у вільному використанні та розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності просили зобов`язати відповідача знести самочинно збудоване нерухоме майно та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно (а.с.3-21).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року позовні вимоги Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації речових прав задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 119,7 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), проведену на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. (індексний номер рішення 55318282 від 24.11.2020, номер запису про право власності - 39350379) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Зобов`язано ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) знести самочинно збудовану нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 119,7 кв. м., яка розташована у АДРЕСА_1 ( а.с.193-197).

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпровська від 14 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 4 540,00 грн. (а.с.208-209).

Не погодившись із такими рішеннями суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.217-219).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (п.1,4 ч.1 ст. 3 Закону).

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виключно власник вправі володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 120 Земельного кодексу України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації.

Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (ч. 1 ст.182 ЦК України).

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Дніпровська міська рада є органом, який на даний час наділений правом розпорядження земельними ділянками комунальної власності на території міста Дніпро та здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпро.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За приписами ст. ст. 187, 188 Земельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Т.Ф. на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 26.03.2003 «Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 » зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю магазин, площею 117,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа № 8/1-442 від 26.02.2021 рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 26.03.2003 № 217 «Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 » не приймалось.

Відповідно до інформації № 12/19-46 від 29.01.2021 Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради, адреса - вул. Янтарна, 75Г, м. Днгіпро, жодному об`єкту на території міста не надавалась, відповідні розпорядчі документи про присвоєння або зміну вказаної адреси відсутні. Паспорти прив`язки тих споруд не оформлювались, містобудівні умови та обмеження для проектування та будівництва не надавались.

Згідно інформації Дніпровської міської ради № 7/11-377 від 24.02.2021 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 у користування ОСОБА_1 не надавалась.

Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради № 10/1-67 від 05.03.2021 дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку із спорудженням об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Ресстрі будівельної діяльності відсутні.

Варто зазначити, що передумовою для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна є отримання дозвільних документів у сфері містобудівної діяльності, у тому числі тих, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна та речових прав на земельну ділянку.

Доказів щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_1 у зв`язку із будівництвом об`єкта нерухомого майна, загальною площею 119,7 кв.м., що розташований на АДРЕСА_1 суду не надано.

У матеріалах справи відсутні дозвільні документи на будівництво та введення в експлуатацію зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку відсутні.

Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за відповідачем ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку відсутні.

Також відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_1 відсутні.

Власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі №680/214/ 16-ц.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог позивача, їх безпідставність є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо розгляду позовних вимог про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, які мають бути розглянуті за правилами адміністративного судочинства є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради для захисту права комунальної власності територіальної громади на землю, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Дніпровська міська рада, діючи як власник земельної ділянки, не приймала рішення про надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки з цільовим призначенням, що дозволяє здійснювати будівництво на ній.

За змістом частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За частиною четвертою статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво або за її рахунок.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, наділений повноваженнями звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки, тобто за захистом майнових прав у межах приватноправових відносин.

Спір між власником земельної ділянки (в тому числі органом місцевого самоврядування) щодо захисту майнового права на цю земельну ділянку та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій земельній ділянці, підлягає розгляду за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 червня 2019 року у справі №917/375/18.

Таким чином, заявлені заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради позовні вимоги у цій справі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду та додаткове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: