Провадження № 2/712/1134/23
Справа № 712/427/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 грудня 2011 зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 436.

Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причиною розпаду сім`ї вказала, що мають з відповідачем протилежні характери та різні погляди на життя, вони не в змозі знайти спільної мови в жодному життєвому питанні. Негативна обстановка дуже погано впливає на нормальне життя та стан здоров`я дитини.

На даний час сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер.

У зв`язку з цим, просить шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 23 лютого 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 березня 2023 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких вказала, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з 06 вересня 2022 року, з цього часу проживають окремо. Крім того, 28.01.2023 року відповідач вчинив сварку та завдав їй тілесних ушкоджень. Вважає, що примирення та збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати, прізвище їй після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_4 , стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

20 березня 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Вважає, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на виховання дитини та життя, що приводить до сварок та скандалів. Між сторонами, дійсно, протягом тривалого часу панує вкрай напружений стан, що впливає на нормальне життя як дитини, так і його. Ініціатором скандалів, як правило являється позивачка. Щодо посилань позивача в заяві про уточнення позовних вимог, на те, що їй було ним завдано тілесні ушкодження, повністю заперечив, та зазначив, що це позивачка завдала йому тілесні ушкодження, в присутності дитини ображала його та допускала нецензурну лайку. Його заява про скоєння позивачкою правопорушення внесена до ЄРДР. Вважає, що примирення в сім`ї не можливе. Крім того, заперечував, щоб позивач після розірвання шлюбу носила його прізвище. А також вважає, що дитина після розірвання шлюбу повинна проживати разом з ним. Просив суд шлюб між ним та позивачкою розірвати, дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з ним, та в рішенні суду вказати, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди подружжя на життя, що приводить до сварок та скандалів.

24 березня 2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. При винесенні судового рішення просив врахувати відзив на позовну заяву.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 436.

Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні стосунки припинені з вересня 2022 року, так як сторони мають різні інтереси та погляди на сімейне життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Щодо заперечень відповідача про залишення позивачу прізвища « ОСОБА_4 », суд зазначає наступне.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

З огляду на те, що позивач заявила про бажання далі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 », то у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_4 .

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву про визначення місця проживання разом з ним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з цим, позивачем позовна вимога щодо визначення місця проживання дитини не заявлялася, як і відповідачем зустрічні вимоги з даного приводу не подавалися, а тому суд не може вирішувати питання щодо визначення місця проживання з одним із батьків, оскільки в даному провадженні така вимога не є предметом даного спору.

Суд звертає також увагу на те, що до суду не надано висновку щодо визначення місця проживання дитини.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, звернення до органу опіки та піклування з цього приводу, засідання комісії та надання висновку з вказаного питання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Зважаючи на те, що сторони не позбавлені права звернутися із вимогою про визначення місця проживання дітей у разі наявності спору до суду або ж до органу опіки та піклування, що відповідатиме вимогам ст. 161 СК України, а наявність чи відсутність спору з даного приводу на даний час жодними доказами не підтверджено, а тому дане питання на даний час судом не вирішується.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12,13, 200, 206, 259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 105 ч. 3, 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 29 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 436 РОЗІРВАТИ.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області, яке знаходиться за адресою: 18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик 192, повернути позивачу ОСОБА_8 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, сплаченого при подачі позову до суду згідно квитанції від 12 січня 2023 року, виданої АТ «Кредобанк».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: