ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпроський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (суддя першої інстанції Врона А.О.)

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисиплінарної відповідальності, в якому просив визнати протиправним і скасувати Наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» №15 від 09.08.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 , стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 908, 00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Акціонерного товариства Українська залізниця від 09.08.2021 року № 15 про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" Тарана Владислава Анатолійовича.

Із вказаним рішенням суду не погодилась представник АТ «Українська залізниця» Редевич О.М., та подала апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Мотивує апеляційну скаргу представник відповідача тим, що повний склад дисциплінарного проступку було встановлено під час засідання постійно діючої комісії щодо збереження вантажів 13.07.2021 року, що відображено в протоколі № МЮ-17/5 від 13.07.2021 року, а не під час складання комерційних актів 18.02.2021, 12.03.2021, 21.04.2021, 19.05.2021 року.

При притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності було проаналізовано надані ним письмові пояснення та встановлено відсутність у ОСОБА_1 поважних причин у невиконанні своїх трудових обов`язків.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що про стан нестачі кадрів для забезпечення всіх об`єктів охороною, в тому числі номенклатурних вантажів, позивач зазначав на нарадах керівництва.

Наголошує на тому, що листи-звернення до начальника Головного управління воєнізованої охорони АТ «Укрзалізниця» від квітня 2021 року за № 7/96 та № 7/113 навпаки спростовують твердження позивача про нестачу кадрів, оскільки в них висловлена ініціатива щодо встановлення тимчасових постів відомчої охорони на певних станціях, що свідчить про наявні кадри для роботи на таких постах.

ОСОБА_2 просила рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 доводи своєї апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює у регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 15.12.2017 року.

З 15.12.2017 року до 13.03.2018 року займав посаду стрільця структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

З 13.03.2018 року до 19.06.2019 року працював на посаді заступника начальника стрілецької команди №3 станції Синельникове структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

З 20.06.2019 року та станом на сьогодення працює у структурному підрозділі «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді начальника служби.

14.06.2019 року позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією начальника структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

13.07.2021 року складено протокол №МЮ-17/5 за результатами засідання постійно діючої комісії щодо збереження вантажів під головуванням першого заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Дядюшкіна Д.І., розглянуто підсумки роботи І півріччя 2021 року щодо забезпечення збереженості вантажів при перевезенні у межах регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

У ході засідання постійно діючої комісії встановлено факт невиконання пункту 8 Плану заходів по проведенню оперативно-профілактичної роботи по недопущенню розкрадання вантажів на шляху прямування регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», погодженого начальником Головного управління воєнізованої охорони АТ «Укрзалізниця» від 29.01.2021 та затвердженого заступником директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 29.01.2021, щодо забезпечення 100% супроводження особовим складом підрозділів воєнізованої охорони вагонів з номенклатурними вантажами. За даними 6 місяців 2021 року відсоток безперервного супроводження поїздів нарядами відомчої воєнізованої охорони становив лише 79,4%, вагонів - 82,7%.

З розділу 7 Звіту про роботу підрозділів служби відомчої воєнізованої охорони регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо забезпечення охорони вантажів за червень та з початку 2021 року від 02.07.2021 №НО-7/185, вбачається, що з початку 2021 року начальнику структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» до супроводження було пред`явлено 17 454 поїздів та 129 43 7 вагонів, з яких супроводжувалися 13 861 поїздів і 107004 вагонів, що становить 79,4% супроводження поїздів та 82,7% супроводження вагонів.

У довідці від 12.07.2021 відображені конкретні випадки не забезпечення супроводження вагонів, у тому числі:

18.06.2021 відправлення о 16:15 потяг №2812 індекс (4100+479+4600) 5 вагонів з номенклатурним вантажем телеграма №881 дільниця не забезпечення супроводження П`ятихатки-Стикова - НД. -Вузол.

29.06.2021 відправлення о 04:50 потяг №°2008 індекс (4100+282+4600) 8 вагонів з номенклатурним вантажем, телеграма №1318 дільниця не забезпечення супроводження П`ятихатки-Стикова - НД.-Вузол.

30.06.2021 відправлення о 13:07 потяг №2808 індекс (4100+368+4600) 1 вагон з номенклатурним вантажем, телеграма №1389 дільниця не забезпечення супроводження П`ятихатки-Стикова - НД.-Вузол.

Не забезпечення 100% супроводження особовим складом підрозділів воєнізованої охорони вагонів з номенклатурним вантажем призвело до наслідків у вигляді розкрадення таких вантажів на загальну суму 62 381, 48 грн., що встановлено довідкою на засіданні ПДК по забезпеченню вантажів, яка складена на підставі актів від 18.02.2021, 12.03.2021, 21.04.2021, 19.05.2021, що опрацьовані на засіданні постійно діючої комісії 13.07.2021.

13.07.2021 року ОСОБА_1 надав пояснення з вказаного приводу на ім`я виконувача обов`язків голови правління АТ Укрзалізниця ОСОБА_3 .

Згідно оскаржуваного позивачем наказу виконуючого обов`язки голови правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3 , та виконуючого обов`язки члена правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4 від 09.08.2021 року №15 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», визначених у п.п. 1.1, 2.1, 2.4, 2.10 Посадової інструкції та невиконання пунктів 7.1, 7.2 п.п. 7.3.1, 7.3.17 розділу 7 Положення про структурний підрозділ «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани згідно ст. 147 КЗпП України.

Згідно з відміткою на вказаному наказі, позивач був з ним ознайомлений 28.08.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача було притягнуто до відповідальності з пропуском встановленого ст. 148 КЗпП України строку.

Апеляційний суд погодужється з даним висновком суду першої інстанції.

На підставі статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

На підставі статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Вимогами статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У відповідності до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

На підставі статті 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

При розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 451/784/17 (провадження № 61-40344св18), від 16 грудня 2019 року в справі № 554/8674/17 (провадження № 61-40923св18).

Оскільки, про факти розкрадання вантажів відповідачу було відомо 18.02.2021. 12.03.2021, 21.04.2021, 19.05.2021 року, про що було зазначено на засіданні комісії 13.07.2021 року на підстаі довідки від 12.07.2021 року про вивленні факти розкрадання вантажу, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем було накладено на позивача дисциплінарне стягнення з пропуском строку 09.08.2021 року.

Відповідачу було раніше відомо про розкрадання вантажу, проте засідання комісії відбулось тільки 13.07.2021 року, а тому апеляційний суд вважає, що відповідач не вбачав порушення позивачем своїх обов`язків, оскільки від першого виявлення факту розкрадання до дня засідання комісії минуло майже пів року.

З урахуванням вимог трудового законодавства, у трудових спорах саме відповідач повинен довести, що накладення стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведена провина позивача у порушенні трудових обов`язків, визначених пунктами 1.1, 2.1, 2.4, 2.10 розділу 2 посадової інструкції начальника структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та підпункту 7.3.1, 7.3.17 пункту 7.3 розділу 7 Положення, у частині не виконання пункту 8 Плану заходів щодо забезпечення 100% супроваодження особовим складом підрозділів воєнізованої охорони.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно встановив момент виявлення проступку, зводяться до неправильного тлумачення заявником положень статті 148 КЗпП України та не спростовують висновки суду щодо оцінки законності наказу № 15 від 09.08.2021 року.

Доводи апеляційної скарги, що листи-звернення до начальника ГУ воєнізованої охорони АТ «Укрзалізниця» від квітня 2021 року за № 7/96 та № 7/113 спростовують нестачу кадрів є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки зі змісту даних звернень вбачається, що ОСОБА_1 , просив ОСОБА_5 розглянути можливість виставлення постів відомчої охорони на станціях, оскільки охорона вантажів силами працівників станції є мало ефективною, також зазначав, що силами співробітниками полції періодично проводиться патрулювання, наведені підстави не викликають у суду сумнівів, що позивач повідомляв керівництво, про стан нестачі кадрів.

Аргументи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, за своїм змістом зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи щодо доведеності заявлених позивачем вимог,

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування норм матеріального й процесуального права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17 є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції не суперечить зазначеному висновку Верховного Суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи