Провадження №2/369/6243/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Варваровій М.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Новікової Наталії Василівни про заборону тимчасового обмеження у праві виїзду дитини за кордон по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Новіковою Наталією Василівною було подано клопотання про заборону тимчасового обмеження у праві виїзду дитини за кордон, у якому вона просила суд обмежити у праві виїзду дитини ОСОБА_4 за кордон до вирішення справи по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першоютретьою статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 2) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 3) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 4) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 5) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду ; 6) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що згаданий Закон передбачає декілька підстав та умов, за яких можливе обмеження права громадянина України на виїзд за кордон, серед яких відсутня така підстава як забезпечення позову у цивільній справі. У статті 150 ЦПК України також відсутній такий вид забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Т аким чином, у цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2019 року у справі № 368/519/18 (провадження № 61-48036св18), у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц (провадження № 61-47217св18), у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19 (провадження № 61-11750св19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, обраний спосіб забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження права дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виїзді за межі України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника позивача.

Суд зауважує, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення чи відсутності порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-151 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Новікової Наталії Василівни про заборону тимчасового обмеження у праві виїзду дитини за кордон по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ДУБАС