Ухвала

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 638/14261/20

провадження № 61-1739ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2022 року в складі судді: Семіряд І. В., та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Тичкової О. Ю., Яцини В. Б., у справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова (Харківської міської прокуратури №1) в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценко Павло Геннадійович, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова (Харківської міської прокуратури №1) в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценко П. Г., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовна заява мотивована тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценком П. Г. 08 лютого 2019 року неправомірно прийнято рішення (індексний номер № 45464218) про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею 34,5 кв. м, в житловому будинку літ «Б-2», які не є об`єктом житлової нерухомості на підставі інформаційної довідки, серія та номер № 10073 від 20 серпня 2018 року та технічного паспорту, серія та номер № НОМЕР_1 , видані 20 серпня 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Документи надані державному реєстратору не відповідали вимогам чинного законодавства. Не підлягало реєстрації право приватної власності на нерухоме майно.

Прокурор вказував, що на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України відсутня інформація про документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зокрема, щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 . Такими діями державного реєстратора порушено інтереси громади м. Харкова. Адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста, яке проведено на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності. Внаслідок прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора ОСОБА_1 незаконно набув право власності на зазначений об`єкт. Рішень щодо передачі у власність або надання у користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносилось.

Прокурор просив визнати незаконним та скасувати рішення № 45464218 державного реєстратора комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області від 11 лютого 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під реєстраційним номером № 3101, права власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею 34,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку літ «Б-2» нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею 34,5 кв. м.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, в задоволенні позову прокурора відмовлено.

02 лютого 2023 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18; від 10 січня 2023 року у справі № 160/9902/19; від 18 листопада 2020 року у справі № 750/5622/19; від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19; від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19; від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19; від 03 вересня 2020 року у справі № 914/120/19; від 14 грудня 2022 року у справі № 569/15729/18; від 15 грудня 2021 року у справі № 641/6902/19; від 17 лютого 2021 року у справі № 918/158/20.

Касаційна скарга мотивована тим, що єдиним ефективним та належним засобом захисту прав є прийняття рішення про скасування державної реєстрації прав на самовільне збудоване майно. І лише за умови скасування реєстрації, органи архітектурно-будівельного контролю отримають законні повноваження для проведення перевірок за вищевказаним фактом, складення припису та подальшого звернення до суду про знесення самовільно збудованих об`єктів. Застосовуючи аналогію права та закону слід зробити висновок, що у випадку проведення державної реєстрації усупереч положенням норм чинного законодавства (лише на підставі довідки та технічного паспорту), за відсутності права на земельну ділянку, а також порушенням містобудівного законодавства, виникнення права власності на спірне майно є незаконним, таким, що порушує права Харківської міської територіальної громади, а тому скасування такого незаконного права на нього є ефективним способом захисту та відповідає завданню господарського судочинства. Визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності у подальшому надає змогу органу архітектурно-будівельного контролю вжити заходів, наслідком яких є внесення припису та набуття права на звернення до суду про знесення самовільно збудованого майна. Також останнє фактично позбавляє відповідача права на отримання земельної ділянки під спорудою у власність поза передбаченою законом процедурою земельних торгів. Зареєструвавши право приватної власності на спірну нежитлову будівлю за ОСОБА_1 , державним реєстратором без законних на те повноважень передано право відповідачу на земельну ділянку, що фактично належить Харківській міській раді. Як наслідок, незаконною реєстрацією прямо порушуються інтереси Харківської міської територіальної громади.

У касаційній скарзі указується, що будівництво на земельній ділянці без відведеної на те мети, без належно оформленого права користування, у т.ч. власності, із порушенням вимог містобудівного законодавства є самовільним будівництвом, що прямо порушує інтереси держави в особі Харківської міської ради, що неодноразово підкреслювалося практикою Верховного Суду, зокрема у постановах від 19 січня 2022 року у справі № 201/5625/17 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 802/3825/14.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Прокурор укасаційній скарзі вказує, що відповідно до підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України зазначена справа підлягає касаційному оскарженню, оскільки становить значний суспільний інтерес. У даному випадку звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо проведення незаконної реєстрації права власності на самочинно збудоване майно з метою подальшого самовільного зайняття земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади міста. Незважаючи на наявність судової практики з наведених правовідносин, оскаржені судові рішення радикально цій практиці суперечить, отже ця справа набуває виняткового значення для позивача. Це обумовлено тим, що органи прокуратури зустрічаються із ризиком зміни існуючої судової практики або із кроком правосуддя в сторону правової визначеності. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка їх подала, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюна рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2022 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2023 року в справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова (Харківської міської прокуратури №1) в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до ОСОБА_1 , третя особа - Державний реєстратор комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценко Павло Геннадійович, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков