Головуючий у І інстанції Зінкін В.І.
Провадження №22-ц/824/644/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Тимошівка Маньківського району Черкаської області, що мешкає по АДРЕСА_1 , є батьком ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Черкаси, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 зник безвісті під час виконання бойового завдання. Встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Заява обґрунтована тим, що заявник з 1987 року проживав однією сім`єю, як чоловік і дружина, в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_2 .

У свідоцтві про народження запис про батька здійснений зі слів матері, оскільки вона не перебувала у шлюбі із заявником, при цьому ім`я та по батькові зазначено заявника. Тобто, немає документального підтвердження їхніх родинних зв`язків.

Разом з тим, заявник завжди визнавав і визнає ОСОБА_2 своїм сином, утримував та виховував його, забезпечував усім необхідним, а ОСОБА_4 , у свою чергу, завжди визнавав заявника ОСОБА_1 своїм батьком.

Після смерті у серпні 2001 року дружини заявник був призначений опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2 , тобто і після смерті матері він із сином проживав разом однією сім`єю.

Після досягнення сином повноліття, останній після навчання пішов працювати, і надавав заявнику значну матеріальну допомогу, практично утримував його, оскільки заявник - людина пенсійного віку і не має фінансової змоги утримувати себе в повній мірі. Після оголошення воєнного стану в Україні ОСОБА_2 був призваний на військову службу до лав ЗСУ за місцем проживанням третім відділенням Білоцерківського РТЦК та СП (м. Тараща).

Враховуючи вищевикладені обставини, у зв`язку з неможливістю документального підтвердження факту наявності родинних відносин між заявником та його сином, ОСОБА_1 і звернувся до суду даною заявою.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, заявник ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення заяви.

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилався на те, що від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення у нього права та можливості його подальшої реалізації. На даний час питання встановлення родинних відносин має для заявника важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зник безвісти під час виконання бойового завдання, для оформлення заявником права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

На думку скаржника, суд повинен був з`ясувати всі обставини, але не зробив цього, при цьому в ході розгляду справи по суті не піднімалося питання щодо факту та терміну набуття ОСОБА_2 статусу особи, що зникла безвісти за особливих обставин. Ані заявнику, ані свідку ОСОБА_5 , як сестрі, не було задано питання щодо наявності звернення визначених законодавством суб`єктів до відповідного територіального органу Національної поліції України про розшук ОСОБА_2 , який зник безвісти за особливих обставин. А таке звернення є - заява про зникнення особи безвісти зареєстрована в ЄРДР № 0000409 від 08.05.2022 року відділок поліцейської діяльності № 3 (м. Полонне) Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області за заявою представника військового формування, за місцем приписки військової частини, в якій служив ОСОБА_2 .

З вищенаведених підстав рішення суду першої інстанції, на думку апелянта, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення поданої ним заяви.

21 листопада 2022 року ідентична за змістом та формою апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла електронною поштою до Таращанського районного суду Київської області та знаходиться у матеріалах справи (а.с.77-80).

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25.05.2022 рокуОСОБА_5 отримала від третього відділу Білоцерківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки сповіщення про смерть брата - молодшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 18.04.2022 року зник безвісті під час виконання бойового завдання (а.с.27).

До оголошення воєнного стану в Україні ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав разом із своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Останнім часом працював позмінно на підприємстві «Нова пошта» в м. Києві (а.с.26).

Із копії погосподарської книги вбачається, що членом домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , головою якого являється заявник ОСОБА_1 , з 1991 року зазначено ОСОБА_2 (а.с.20-25).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 13.01.1988 року відділом ДРАЦС м. Черкаси, актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено 13.01.1988 року за № 79 (а.с.9). В графі «Батьки» зазначено:

Батько - ОСОБА_6 ,

Мати - ОСОБА_3 .

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21.09.2001 року визнано факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки с. Степок Таращанського району Київської області (а.с.13). У даному рішенні зазначено, що «встановлення смерті заявнику необхідно для належного оформлення документів на неповнолітнього сина померлої та для встановлення опіки над ним».

У зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 матері ОСОБА_3 (а.с.13, 14) рішенням виконавчого комітету Степківської сільської ради Таращанського району Київської області від 28.02.2002 року №12 призначено ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15) та видано посвідчення №1 (а.с.16).

Згідно довідки Степківського фельдшерського пункту Таращанського району Київської області від 18.05.2022 року №215, сім`я ОСОБА_7 ) дійсно перебувала на обліку з 1990 року, а з 23.08.2001 року (після смерті матері) сином опікувався ОСОБА_1 (а.с.18).

В довідці Степківської філії Ківшоватського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти від 15.08.2022 року № 14, виданій ОСОБА_1 , зазначено, що його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно навчався в Степківській неповній середній школі з 01 вересня 1996 року по 21 червня 2004 року. Після смерті матері ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) навчанням та вихованням ОСОБА_4 займався його батько ОСОБА_1 , який систематично відвідував батьківські збори, мав тісну співпрацю з педагогами та адміністрацією закладу освіти (а.с.32).

Із відібраних судом показів свідків вбачається, що свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її вітчимом та батьком ОСОБА_4 . Її мати приїхала з Красноярська , коли їй було три роки в Черкаси, оскільки в Смілі проживали родичі. Мати працювала. Коли їй виповнилось 4-5 років мати познайомилась з ОСОБА_1 . Вони разом стали проживати у Черкасах , там народився брат ОСОБА_4 . На початку 90-х років переїхали в Степок. ОСОБА_2 там ходив у школу. Мати з ОСОБА_1 проживали у цивільному шлюбі. ОСОБА_2 мати записала як мати одиначка, не вписали ОСОБА_1 у свідоцтво про народження ОСОБА_4 . Мати ніколи не казала, що це не кровний син ОСОБА_1 , сприймалось, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 . У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одна група крові 4+. Вони схожі зовнішньо. Після смерті матері ОСОБА_1 оформив опікунство над ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що є мешканкою с. Степок та сусідкою сім`ї ОСОБА_1 . В 90-х роках в Степок приїхали ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_4 ходив у садочок та у школу у Степку. ОСОБА_14 була домогосподаркою. Їй не відомо, чи були у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_12 . Остання казала, що зійшлися з ОСОБА_15 , у них появився син. Петро кровний батько ОСОБА_2 . ОСОБА_3 загинула від удару електричним струмом. ОСОБА_2 залишився з ОСОБА_1 , оформив опікунство. Не відомо, чого ОСОБА_1 не оформив свої батьківські права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що заявник до повноліття ОСОБА_2 не реалізував своє право звернутися до суду для встановлення батьківства, яке він втратив з моменту повноліття дитини. Крім того, ОСОБА_2 не визнаний безвісно відсутнім чи оголошений померлим, відсутнє звернення із заявою про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин та внесення відповідної інформації до реєстру у порядку, визначеному чинним законодавством.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, оскільки суд при ухваленні оскаржуваного рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що вбачається з наступного.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідне йому для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, надавши суду на підтвердження факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 ряд доказів.

Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першої статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 із ОСОБА_2 необхідне ОСОБА_1 для виникнення особистого майнового права - права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки ОСОБА_2 до оголошення військового стану утримував батька ОСОБА_1 , який був особою пенсійного віку та не міг сам себе забезпечувати.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвічують цей факт; 3) докази, що підтверджують цей факт.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим ст.318 ЦПК України, оскільки у ній зазначено, який факт просить встановити заявник та з якою метою; вказані причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт; зазначено докази, які цей факт підтверджують.

Крім того, заявником до заяви долучено належні, допустимі та достовірні докази - письмові, а також показання свідків, достатні для висновку про обґрунтованість та доведеність його вимоги про те, що він є батьком ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані заявником докази, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , які підтвердили факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовив у задоволенні заяви з тих підстав, що заявником не було дотримано порядку внесення даних до реєстру про ОСОБА_2 , як про особу, зниклу безвісті за особливих обставин, оскільки ні заявник, ні сестра ОСОБА_2 не звернулись до органів Національної поліції або суду для визнання його безвісно відсутнім.

Разом з тим, такі висновки суду є помилковими, оскільки недотримання заявником процедури визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім може бути підставою для відмови пенсійними органами у призначенні заявнику пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, жодного доказового значення для встановлення факту родинних відносин вищенаведені обставини не мають, тому не підлягають встановленню в межах розгляду даної справи і, тим більше, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 також і те, що він до повноліття ОСОБА_2 не реалізував своє право звернутися до суду для встановлення батьківства, яке він втратив з моменту досягнення дитиною повноліття, що врегульовано положеннями ст. 53 КпШС Української РСР, яка, на думку суду, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Так, стаття 53 КпШС Української РСР (в редакції на час народження ОСОБА_2 ) визначала, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, за приписами ст. 53 КпШС Української РСР законодавцем надано право на звернення до суду із позовом про встановлення батьківства або за заявою одного із батьків дитини (або опікуна чи піклувальника), що можливо лише у разі недосягнення дитиною повноліття, або за заявою самої дитини. Тобто, у дитини, яка досягла повноліття, виникає право самостійно звертатися до суду із заявою про встановлення батьківства, натомість в цей момент таке право припиняється у інших осіб (одного з батьків, опікуна (піклувальника)).

Що стосується окремого провадження, в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, не звернув належної уваги на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду не із заявою про встановлення батьківства, а із заявою про встановлення факту родинних відносин (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України), у зв`язку із чим помилково застосував положення ст. 53 КпШС, поставивши у залежність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин не від наданих ним суду доказів, а від факту незвернення його раніше до суду з позовом про встановлення батьківства. Такі висновки суду порушують один з основних принципів цивільного судочинства, який полягає у тому, що правом обирати спосіб захисту своїх прав наділена особа, яка звертається до суду, - заявник, а суд повинен розглянути таку заяву у встановленому законом порядку і в залежності від обгрунтованості та доведеності викладених у ній доводів ухвалити відповідне судове рішення. При цьому суд не повинен обумовлювати наявність підстав для задоволення заяви фізичної особи фактом незвернення цієї особи до суду з іншою заявою, оскільки це порушує основні засади судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, в тому числі щодо призначення пенсій.

Аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, та за умови доведеності такого факту належними та допустимими доказами.

Таким чином, зважаючи на те, що заявнику ОСОБА_1 встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 потрібно для виникнення особистого майнового права - призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, і заявником суду на підтвердження факту родинних відносин надано належні, допустимі та достовірні докази, достатні для висновку про обґрунтованість заяви, беручи до уваги те, що в інший спосіб заявник не може підтвердити ту обставину, що є батьком ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку про наявність у справі підстав до задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом при ухваленні рішення було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні заяви, колегія суддів, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі належними, допустимими та достовірними доказами, дійшла висновку про скасування рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року - скасувати та постановити по справі нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Тимошівка Маньківського району Черкаської області, що мешкає по АДРЕСА_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Черкаси, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який 18 квітня 2022 року зник безвісті під час виконання бойового завдання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: