Провадження № 4-с/161/19/23
09 березня 2023 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії і постанови приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича та визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні, стягувач: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», -
17 грудня 2021 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Кошарського О.В., визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні 67700787.
В подальшому, головним державним виконавцем Арсенюк О.В. 29.10.2021 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження без обов`язкових реквізитів. 29.10.2021 року головним державним виконавцем також було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавчий збір вивести в окреме провадження. Окрім того, як стверджує представник скаржника, головний державний виконавець повернула АТ «Укрексімбанк» виконавчий документ без зазначення у ньому обов`язкових реквізитів, що на думку скаржника суперечить п.22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5.
Про відкриття виконавчого провадження №67700787 постановою від 29.11.2021 року за вищевказаним виконавчим листом ОСОБА_1 дізнався під час виклику до приватного виконавця 14.12.2021 року. При цьому, представником скаржника зазначено, що така постанова не містить обов`язкових реквізитів: назви виконавчого документа, коли та ким виданий. Резолютивної частини документа.
Також, приватним виконавцем Кошарським О.В. 29.11.2021 року винесено похідну постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у розмірі 3 933 628, 88 грн., а також постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 3 933 628, 88 грн.
Таким чином, боржник не може вільно користуватись своїми правами власності на майно, зокрема грошовими коштами пенсією, яка є єдиним джерелом засобу для існування, так як державний виконавець Арсенюк О.В. здійснює заходи, пов`язані з примусовим виконанням виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні, а приватний виконавець Кошарський О.В. у ВП №67700787 вчиняє примусові заходи щодо стягнення коштів в іноземній валюті. Також приватний виконавець арештував майно, яке є предметом іпотеки та відповідно до нормативно-правових актів обтяження нерухомого майна за іпотечним договором підлягало державній реєстрації відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що було вчинено у 2006 році.
Також вважає, що приватний виконавець, в супереч приписам Інструкції №512/5, не встановив наявність на виконавчому листі обов`язкової відмітки про залишок нестягненої суми та належного посвідчення такої відмітки підписом виконавця та печаткою, у зв`язку із чим виконавче провадження, на переконання представника скаржника, було відкрито приватним виконавцем на підставі невідповідного та не належним чином оформленого виконавчого документу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2022 року у задоволенні скарги було відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 19 вересня 2022 року вказану ухвалу було залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 12 січня 2023 року вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані, провадження у справі в частині вимог про визнання дій приватного виконавця у ВП №67700787 незаконними та скасування постанови про відкриття ВП від 29 листопада 2021 року у частині винагороди приватного виконавця закрито (по причині підсудності вимог юрисдикції адміністративного суду), справу в іншій частині передано на новий розгляд.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24 січня 2023 року справу передано судді Черняку В.В.
Ухвалою судді від 27 січня 2023 року вказану скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
В судове засідання сторони не з`явились.
Представник стягувача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в письмовій заяві просив здійснювати розгляд скарги без його участі та відмовити у задоволені вимог скаржника.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, те, що стягувач, боржник і державний виконавець належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, а також з метою дотримання строків розгляду скарги встановлених ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вбачає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Підставою повернення скарги на новий розгляд відповідно до постанови Верховного суду від 12 січня 2023 року стала відсутність факту встановлення дотримання скаржником строків звернення зі скаргою до суду (не вирішення питання про поновлення строку на подання скарги).
Згідно положень пункту «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).
З матеріалів скарги вбачається, що скаржник достовірно дізнався про порушення свої прав 14.12.2021 року (а.с.16), до суду звернувся 17.12.2021 року.
З огляду на наведене, суд вважає за можливе поновити скаржнику строк звернення до суду зі скаргою.
Вимоги в частині визнання дій приватного виконавця у ВП №67700787 незаконними та скасування постанови про відкриття ВП від 29 листопада 2021 року у частині винагороди приватного виконавця закрито судом не розглядаються (по причині їх підсудності юрисдикції адміністративного суду та закриття провадження в цій частині Верховним судом).
Щодо іншої частини вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2014 року у справі №161/12311/14-ц, позовні вимоги ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю: ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрексімбанк» - 122 471,52 швейцарських франків заборгованості за кредитним договором № 86706С20 від 15.08.2006 року, що в гривневому еквіваленті становить - 1 585 676,62 грн., з яких основний борг в сумі 115 471,03 швейцарських франків що в гривневому еквіваленті становить 1 495 039,77 грн., заборгованість по відсотках 6 048,26 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 78 308,69 грн., пеня за простроченим основним боргом 677,96 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 8 777,76 грн., пеня за простроченими відсотками - 274,27 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 3 551,06 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вищевказане рішення набрало законної сили 07.04.2016 року, виконавчий лист №161/12311/14-ц видано 25.04.2016 року (а.с.15).

13.05.2016 року державним виконавцем Другого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Іщенко Г.С. винесено постанову про приєднання до зведеного виконавчого провадження № 51376078 виконавче провадження № 51004862.

09.04.2021 року AT «Укрексімбанк» до Другого ВДВС у місті Луцьку надіслав заяву про повернення виконавчого документа.

29.10.2021 року головний державний виконавець Арсенюк О. В., у ВП 51004862 керуючись ст. 30 Закону України № 1404-VIII винесла постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження (а.с.12).

Відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі 140/13738/21 від 13.12.2021 року, на думку адміністративного суду правові підстави на винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження 29.10.2021 року ВП №67321605 головним державним виконавцем Арсенюк О.В. були відсутні, оскільки фактичного виведення ВП № 51004862 зі зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 158 933,06 грн. не відбулось.

Вищевказаним рішенням суду визнано протиправним та скасовано постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №51004862, постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605, винесених Головним державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О.В.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що постанова про виведення виконавчого провадження була скасована у зв`язку з тим, що в її резолютивній частині були допущені помилки, а саме відсутній пункт перший, де, згідно пояснень державного виконавця, слід було вказати, що підлягає виведенню зі зведеного виконавчого провадження № 51376078 виконавче провадження № 51004862 про стягнення коштів виконавчого збору в розмірі 10% боргу з врахуванням стягнутих сум.

Отже, виведене виконавче провадження стосувалося стягнення коштів виконавчого збору.

Крім того, згідно постанови виконавця від 12.01.2022 року, після ухвалення вказаного судового рішення адміністративним судом державним виконавцем Арсенюк О.В. було внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: "в постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження № 51004862 від 29.10.2021 року, зазначивши: за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження. Згідно заяви стягувача від квітня 2021 року виконавче провадження підлягає завершенню. Зазначивши після Постановляю: 1.вивести виконавче провадження №51004862 зі зведеного виконавчого провадження №51376078" (а.с.146).

Одночасно з цим, постанова головного державного виконавця від 29.10.2021 року про повернення виконавчого документа №161/12311/14-ц від 25.04.2016 року стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» предметом оскарження не була, відтак є чинною (а.с.13).

В подальшому, на підставі заяви стягувача від 15.11.2021 року про примусове виконання рішення, приватним виконавцем Кошарським О.В. 29.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67722787 за виконавчим документом №161/12311/14-ц від 25.04.2016 року (а.с.9).

Окрім того, постановами від 29.11.2021 приватним виконавцем в межах вищевказаного виконавчого провадження накладено арешти на все рухоме й нерухоме майно, а також на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів,що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.10-11).

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII в редакції станом на час відкриття провадження), визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Відповідно до п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Припинення виконавчого провадження з підстав передбачених ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13 зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходяться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (Пункт 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а також для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Слід зазначити, що у разі виникнення потреби, виконавець має повне право обмежити для боржника право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Оскільки сам факт винесення постанови про арешт не призводить до автоматичного обмеження права розпоряджатись таким майном, то копії постанов, якими накладено арешт, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, в день їх винесення. Також в день винесення постанови про арешт державний виконавець вносить відповідні дані до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З урахуванням наведеного, виконавчий лист був повторно пред`явлений стягувачем у листопаді 2019 року в межах встановлених законом строків, які перервалися та які слід обраховувати починаючи з 29 жовтня 2021 року, коли державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Відтак, приватний виконавець 29 листопада 2021 року мав всі законні підстави відкрити виконавче провадження.

Що стосується доводів скаржника про неналежність реквізитів, та/або відміток у виконавчому документі, суд звертає увагу, що виконавець не перевіряє належність чи неналежність будь-яких даних/реквізитів, відміток у виконавчому документі.

Питання часткового виконання виконавчого листа має вирішуватися під час виконавчого провадження і на законність постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника не впливає.

Доводи представника скаржника про «недоцільність» накладення арешту на майно боржника, яке є предметом стягнення у виконавчому документі, оскільки воно є в заставі банку, є його власною позицією, яка не ґрунтується на вимогах законодавства, зокрема на приписах ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказане, розглядувані постанови виконавця в межах виконавчого провадження винесені правомірно та обґрунтовано, відтак, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича в межах виконавчого провадження № 67700787 від 29.11.2021 року.

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії і постанови приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича та визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні, стягувач: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 13 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк