У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023 Справа №607/9108/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Братасюка В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 01 лютого 2007 року, актовий запис 10, та залишення проживання спільних дітей сторін спору ОСОБА_3 , 2008 р.н. та ОСОБА_4 , 2011 р.н з позивачем.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, й саме до суду заявники звертаються за вирішенням спору в разі оспорювання, невизнання або порушення власних цивільних прав.

(!) Відтак, незважаючи на те, що позивачем за змістом позову переконливо розписується, що спір про визначення місця проживання дітей відсутній, адже старша донька чотирнадцятирічного віку склала заяву про бажання проживати з позивачем, відповідачка погодилася щодо місця проживання спільних дітей, які народилися в шлюбі з ОСОБА_1 згідно чого навіть укладено договір від 16.05.2023 року про визначення проживання дитини, й будь яких заперечень щодо цього ОСОБА_2 не заявляє, діти живуть за місцем реєстрації та проживання позивача все ж таки, з якихось тільки йому відомих мотивів, про які суд може лише здогадуватися з огляду на запроваджений в Україні воєнний стан та оголошену мобілізацію, в прохальній частині позову ОСОБА_1 , окрім вимоги про розірвання шлюбу, заявляє вимогу про залишення проживання спільних дітей сторін спору ОСОБА_3 , 2008 р.н. та ОСОБА_4 , 2011 р.н з позивачем, що фактично є окремою вимогою про визначення місця проживання дітей. Отже до розгляду підлягають дві вимоги немайнового характеру.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Частиною 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, в якій об`єднано дві вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір 1073 гривень за одну вимогу немайнового характеру, що стверджується квитанцією; поряд з тим ще одна вимога немайнового характеру судовим збором не оплачена.

Позивачу слід доплатити суму судового збору в розмірі 1073, 60 гривень.

А тому, в силу вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення виявленого недоліку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк