Справа № 462/5037/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 лютого 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого - судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкодизавданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

ОСОБА_1 26.09.2022 року через свого представника звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь 25000 грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.04.2022 року вказаний вирок суду першої інстанції скасовано та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України. Внаслідок заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу було заподіяно моральних та душевних страждань, зокрема: порушено нормальні життєві зв?язки через неможливість продовження активного громадського життя; шрам, який залишився після побиття на голові позивача досить був помітний, внаслідок чого він почувався дискомфортно; травма від лопати вплинула на його загальне самопочуття та стан здоров?я; у момент побиття він пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості; відповідач не вибачився перед ним, не розкаявся, затягував розгляд справи, у зв?язку з чим кримінальне провадження було закрите.У зв?язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 13.10.2022 року вказану позовну заяву, після усунення 12.10.2022 року представником позивача недоліків згідно ухвали суду від 28.09.2022 року, прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, оглянувши матеріали кримінальних справ №462/1245/20 та №462/1280/20, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000249 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Вироком встановлено, що ОСОБА_2 30.01.2020 року близько 08.30 год., перебуваючи у подвір?ї будинку АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок конфлікту між ним та ОСОБА_1 , який виник у зв?язку з вчиненням маневру розвороту транспортного засобу марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого являвся ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у руках лопату, наніс нею удар в голову ОСОБА_1 , тим самим спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи №166 від 31.01.2020 року «Рани на голові, синець в ділянці 5-го пальця правої кисті, які утворилися внаслідок контакту вказаних ділянок тіла із тупим предметом і тупим предметом з обмеженою поверхнею, яким міг бути і вільний край лопати для снігу», що відноситься до легкого тілесного ушкодження та відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи №262 від 14.02.2020 року «Рани на голові могли виникнути внаслідок удару лопатою для відгортання снігу, її вільного краю, як продемонстровано потерпілим ОСОБА_1 під час проведення слідчого експерименту; синець в ділянці 5-го пальця правої кисті міг виникнути від дії якоїсь частини лопати, коли він закривався правою рукою, як продемонстровано громадянином ОСОБА_1 під час проведення слідчого експерименту 12.02.2020 року».

Відповідно до ч.1, 7 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

В порядку ст.128 КПК України потерпілий ОСОБА_1 до початку судового розгляду у кримінальному провадженні №0000249 звернувся з цивільним позовом, в якому просив відшкодувати йому шкоду, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , а саме стягнути на його користь 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.04.2022 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності, вказаний вирок Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2021 року скасовано та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 ККУ на підставі ст.49 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрите.

При цьому, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Львівського апеляційного суду від 12.04.2022 року обвинуваченому ОСОБА_2 роз?яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є нреабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до висновку експерта №166 від 31.01.2020 року у ОСОБА_1 на час проведення судово-медичної експертизи виявлено рани на голові, синець в ділянці 5-го пальця правої кисті, які утворилися внаслідок контакту вказаних ділянок тіла із тупим предметом і тупим предметом з обмеженою поверхнею, яким міг бути і вільний край лопати для снігу, могли виникнути 30.01.2020 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості (кримінальна справа №462/1280/20, а.с.10).

Згідно додаткового висновку експерта №262 від 14.02.2020 року механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого міг бути наступним: рани на голові могли виникнути внаслідок удару лопатою для відгортання снігу, її вільного краю, як продемонстровано потерпілим на фото № 1 до фототаблиці; синець в ділянці 5-го пальця правої кисті міг виникнути від дії якоїсь частини лопати, коли він закривався правою рукою, як продемонстровано ОСОБА_1 на фото № 2 до фототаблиці під час проведення слідчого експерименту 12.02.2020 року (кримінальна справа №462/1280/20, а.с.58-59).

Суд погоджується зі обґрунтуваннями позивача, що внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях у зв?язку із побиттям та заподіянням йому тілесних ушкоджень.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме: невизначеність ситуації з результатами кримінального провадження, стурбованість і тривоги через те, що ситуація триває довго, глибоке відчуття несправедливості, а також те, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду відповідач жодним чином не цікавився станом здоров`я позивача, не проявляв жодної ініціативи щодо примирення, не відшкодував заподіяну ним шкоду.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що зазначені обставини дійсно завдали позивачу фізичних та душевних страждань.

Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо визначення розміру відшкодування, то суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач.

З огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та приходить до переконання про можливість відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди в розмірі 5000 грн., задовольнивши позов частково.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатським об?єднанням «Кредо лекс», в особі партнера, адвоката Шийки І.І. укладено договір про надання правової допомоги №24-03/22 від 12.08.2022 року, відповідно до умов якого адвокатське об?єднання приймає на себе зобов?язання з наданняклієнту правової допомоги та захисту його прав у судах України загальної юрисдикції на всіх стадіях розгляду та ведення справ, державних та комунальних підприємствах і закладах. Розмір гонорару, який клієнт сплачує на банківський рахунок за надану правову допомогу становить 3000 грн.

Згідно квитанції №@2PL172570 від 31.08.2022 року позивач ОСОБА_1 оплатив адвокатському об?єднані винагороду в сумі 3000 грн. (а.с.21).

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, витрати на професійну правничу допомогув розмірі 3000 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 600 (20 % від 3000 грн.) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 198,48 (20 % від 992,40 грн.) грн. судового збору.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнутиіз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000 грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди.

У решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 198,48 грн. судового збору та 600 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 798,48 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстроване - АДРЕСА_3 .

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний