ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1061/21 Номер провадження 22-ц/814/2185/23Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Козельщенський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

за апеляційною скаргою адвоката Голубенка Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_2

на рішення Козельщенського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Лизенка А.В., в смт.Козельщина, зі складанням повного тексту 29.09.2022 року,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 її батьком.

Зазначала, що з листопада 1998 року по грудень 1998 року відповідач перебував у фактичних шлюбних відносинах з її матір`ю - ОСОБА_3 , від яких народилася вона, але відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства.

Рішенням Козельщенського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати на загальну суму 1 708 грн., в тому числі, витрати на судовий збір в сумі 908 грн., витрати на вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в сумі 800 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив адвокат Голубенко В.П. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства, як то встановлено діючою на час народження позивачки нормою ст.53 КпШтС України.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Козельщенського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , про що відділом реєстрації актів громадського стану Козельщинського районного управління юстиції 26.12.1999 року здійснено відповідний запис №31 (а.с.6).

Станом на час народження позивача її батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який було в подальшому розірвано 27.01.2003 року (а.с.7).

В актовому записі про народження батьком позивача, як дитини подружжя, записаний ОСОБА_4 (а.с.8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що її походження від ОСОБА_2 підтверджується стосунками між останнім та її матір`ю ОСОБА_3 та просила призначити по справі молекулярно-генетичну експертизу.

Районний суд, визнаючи факт батьківства відповідача по відношенню до позивача, виходив з положень ст. 109 ЦПК України, констатуючи, що відповідач ухиляється від проведення судово-біологічної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15.

Оскільки ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ,то спірні правовідносини, як вірно зазначив суд першої інстанції, регулюються нормами КпШС України. Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд помилково виходив з процесуальних норм, які здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Між тим, відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною третьою цієї ж статті визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову:

а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження;

б) спільне виховання батьками дитини;

в) спільне утримання батьками дитини;

г) визнання батьківства відповідачем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Суд, виходячи із принципів (засад) цивільного судочинства, визначених в ст.2 ЦПК України, ухвалює рішення відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що її мати та відповідач спільно проживали й вели спільне господарство до її народження, спільно виховували та утримували дитину, а також того, що ОСОБА_2 визнавав позивачку своєю донькою, що дає підстави суду апеляційної інстанції стверджувати про недоведеність позовних вимог у даній справі.

Отже підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Голубенка Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козельщенського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.01.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна