Справа № 727/420/23
Провадження № 2-о/727/47/23
РІШЕННЯ
16 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді Слободян Г.М.
присяжних Максимюка О.В.
секретар судових засідань Маковійчук П.Я.
за участю: прокурора Герман О.
представника лікарні лікаря-психіатра Гоменюк І.Д.
особи, стосовно якої вирішується питання
про надання їй психіатричної допомоги ОСОБА_1
розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за заявою Генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , -
Генеральний директор ОКНП «Чернівецької обласної психіатричної лікарні» Левицька А.П., звернулася до Шевченківського суду м.Чернівці із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви посилається на те, що 12.01.2023 року о 13.30 год. громадянка України ОСОБА_1 була госпіталізована в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню, за направленням лікаря-психіатра диспансерного відділення ЧОПЛ Івко В. та після особистого огляду ОСОБА_1 12.01.2023 року, лікар-психіатр диспансерного відділення ЧОПЛ ОСОБА_2 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу: який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.01.2023 року, комісія підтвердила наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, яке відповідає діагностичним критеріям: хронічний маячний розлад F22.8. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що обстеження і лікування ОСОБА_1 можливо лише в умовах психіатричного стаціонару. Просить ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у психіатричний заклад Чернівецьку обласну психіатричну лікарню у примусовому порядку.
В судовому засіданні представник обласної психіатричної лікарні, лікар-психіатр Гоменюк І.Б вимоги заяви і обставини в ній викладені підтримав повністю, просила заявлені вимоги задовольнити.
Особа, стосовно якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо її госпіталізації, однак не заперечувала про надання їй належного лікування.
Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву лікарів психіатрів, вважає, що ОСОБА_1 внаслідок психічного захворювання потребує примусового стаціонарного лікування та обстеження в психіатричному закладі.
Заслухавши пояснення представника Чернівецької обласної психіатричної лікарні лікаря-психіатра, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. А згідно ст. 4 того ж закону, психіатрична допомога надається на засадах добровільності; однак можливою є й примусова госпіталізація та лише такої особи, дії якої являють собою безпосередню року небезпеку для неї самої або для інших осіб.
Судом належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2022 року перебуває під наглядом психіатрів на диспансерному обліку, страждає хронічним психічним захворюванням: хронічний маячний розлад. Стаціонарно лікувалася один раз добровільно у 2022 році.
Згідно рапорту інспектора взводу №2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Пронька А. на ім`я медичного директора ОКНП «Чернівецької обласної психіатричної лікарні» Січкар О.І., представник поліції просить прийняти на лікування ОСОБА_1 , оскільки остання поводила себе неадекватно у приміщенні готелю «Арбат», у зв`язку з чим працівники готелю змушені були викликати поліцію, прибувши за місцем виклику ОСОБА_1 на зауваження працівників поліції не реагувала, поводила себе дивно та несла нісенітниці, після чого працівниками поліції було прийнято рішення викликати швидку, а саме бригаду №17 (а.с.7).
Після особистого огляду ОСОБА_1 12.01.2023 року, лікар-психіатр диспансерного відділення ЧОПЛ ОСОБА_2 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу: хронічний маячний розлад.
Згідно висновку від 13.01.2023 р. комісії лікарів-психіатрів ЧОПЛ при комісійному огляді громадянина ОСОБА_3 .З встановлений тяжкий психічний розлад, який відповідає діагностичним критеріям: хронічний маячний розлад F22.8., який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Комісія прийшла до висновку, що обстеження і (або) лікування ОСОБА_1 можливе лише в умовах психіатричного відділення (а.с.4).
Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.
У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.
Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.
Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
Підпунктом "е" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб, серед іншого, для законного затримання психічнохворих, відповідно до процедури, встановленої законом. У параграфі 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що за виключенням випадків крайньої необхідності, людина не повинна позбавлятися свободи до тих пір, доки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є душевнохворою. Сама сутність того, в чому потрібно переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає об`єктивної медичної експертизи.
Згідно ч. 2 - 5 ст. 27 Закону України "Про психіатричну допомогу" виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
У висновку комісії лікарів зазначено як підставу для примусової госпіталізації зазначено - безпорадність та необхідність особової уваги і лікування та суттєва шкода здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, суд присяжних приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 13, 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 4, 81, 263, 265, 268, 339, 341, 342, 354, 430 ЦПК України, суд, УХВАЛИВ :
Заяву Генерального директора ОКНП «Чернівецької обласної психіатричної лікарні» Левицької А. задовольнити.
Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 в психіатричний заклад КМУ «Чернівецьку обласну психіатричну лікарню», для відповідного обстеження і лікування, без її згоди.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці або безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2023р.

Головуючий суддя Слободян Г.М.

Присяжні: Максимюк О.В.

Кален В.Є.