Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5898/22
Провадження № 2/553/1565/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.03.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката ТКАЧОВА Володимира Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу БАРШАЦЬКИЙ Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області СКРИПНИК Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року до суду надійшла позовна заява адвоката Ткачова В.В. в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ "ФК "Кредит-капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 30.09.2022 року позивачу стало відомо, що 09.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 65037385 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса № 2916 від 14.01.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення заборгованості 14775 грн. 00 коп. на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал". Зазначив, що кредитні кошти від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" позивач ніколи не отримував, відповідно, кредитної угоди не підписував, примірник кредитної угоди на руки не видавався, онлайн не надсилався. Вважає, що виконавчий напис № 2916 від 14.01.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., не відповідає вимогам законодавства, а його примусове виконання призведе до порушення майнових прав позивача.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2916 від 14.01.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 14775 грн. 00 коп. на користь "Фінансова компанія "Кредит-капітал".

Ухвалою суду від 14.11.2022 року позовну заву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Матеріали на виконання ухвали від 14.11.2022 року надійшли до суду 18.11.2022 року. Заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду надійшли у встановлений судом строк.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. За клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ткачова В.В. про витребування доказів витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігор Вікторович оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості та інші документи, на підставі яких видавався виконавчий напис № 2916 від 14.01.2021 року. В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

Копія вищевказаної ухвали надсилалась приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. для виконання, проте не виконана, матеріали на виконання ухвали суду від 22.11.2022 року до суду не надійшли.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ткачов В.В., будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якому зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ "ФК "Кредит-капітал", в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Також від представника відповідача ТОВ "ФК "Кредит-капітал" надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та у стягненні витрат на правову допомогу. Вказує, що відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог. Зазначив, що вважає сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Сума та вид виконаної роботи є неспівмірними, не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума проведення консультації та підготовки заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом, затраченим на таку роботу. Розмір витрат не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, який був затрачений на виконання робіт адвокатом, та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Зазначені позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Треті особи, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, пояснення щодо позову не подали.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2916, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 47-МЛ від 20.02.2020 року, заборгованості за Кредитним договором № 1222716 від 16.11.2019 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 , за період з 20.02.2020 року по 01.12.2020 року у розмірі 14775 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією 2500 грн. 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6675 грн. 00 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями (нарахованими з 17.12.2019 року по 20.02.2020 року) 600 грн. 00 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом 930 грн., а всього 15705 грн. 00 коп.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 07.04.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65037385 з примусового виконання виконавчого напису № 2916, виданого 14.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у загальному розмірі 15705 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині доповнення Переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

В п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, визначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваний виконавчий напис № 2916 від 14.01.2021 року вчинено щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1222716 від 16.11.2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан". При цьому, суду не надано доказів того, що вказаний договір є такими, що посвідчений нотаріально.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку, що вчиняючи 14 січня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23, оскільки не доведено, що він вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, який є нотаріально посвідченим.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Зміст оспорюваного виконавчого напису № 2916 від 14.01.2021 року свідчить про те, що його предметом є заборгованість з тіла кредиту, комісії, штрафів і пені, яка утворилась за кредитним договором № 1222716 від 16.11.2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" за період з 20.02.2020 року по 01.12.2020 року, у розмірі 14775 грн. 00 коп., тобто за 9 місяців 11 днів.

При цьому, жодних об`єктивних даних на підтвердження факту існування кредитного договору № 1222716 від 16.11.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Мілоан", та щодо підстав на рахуванні і розміру заборгованості за таким договором, сторонами суду не надано та під час судового розгляду справи не встановлено, як власне і того факту, що такий договір був посвідчений нотаріально.

Відповідно, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстав стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_2 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 14.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2916, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У ч. 1 ст. 88Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, в тому числі не надано доказів того, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" є правонаступником ТОВ "Мілоан", з яким позивачем по справі ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 1222716 від 16.11.2019 року й заборгованість за яким була предметом стягнення на підставі виконавчого напису, доказів чинності вказаного кредитного договору й набуття відповідачем права вимоги саме у обсязі сум, які є предметом виконавчого напису, що оскаржується у вказаному провадженні, направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказів надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі, беручи до уваги, що позивач є військовослужбовцем та в даний час проходить військову службу, у зв`язку з чим у відповідності до норми п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від його сплати при зверненні до суду, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові судовий збір в сумі 992 грн. 00 коп.

У позовній заяві позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснював адвокат Ткачов В.В., на підтвердження повноважень якого надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ВІ № 1111074 від 04.11.2022 року, Договір про надання правової допомоги № 10/10 від 27.10.2022 року, укладений між адвокатом Ткачовим Володимиром Валерійовичем та ОСОБА_2 .

Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Таким чином, повноваження адвоката Ткачова В.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.

Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що ОСОБА_3 надавав правову допомогу позивачу ОСОБА_2 на підставі укладеного з ним Договору про надання правової допомоги № 10/10 від 27.10.2022 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п.п. 1.1, 1. 2 Договору про надання правової допомоги № 10/10 від 27.10.2022 року, предметом договору є наступне Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в судових інстанціях у справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, використовуючи передбачені ЦПК України та іншими законодавчими актами засоби, способи та методи захисту його прав та інтересів, а Клієнт зобов`язується виплатити гонорар за надання правової допомоги адвоката. За вказаною угодою Адвокат бере на себе обов`язки щодо попереднього опрацювання матеріалів наданих Клієнтом, пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останньої судової практики ВП ВС; усних консультацій, роз`яснення, узгодження позиції по справі; підготовки позовної заяви та заяви про забезпечення позову, обговорення даних процесуальних документів з Клієнтом та внесення виправлень, доповнень за бажанням Клієнта, підготовки правової позиції по справі в суді 1-ї інстанції, підготовки до ведення справи в суді; обговорення ходу ведення справи з клієнтом в суді, складання запитів, заяв, пояснень, клопотань в процесі підготовки та ведення справи в судах, представництво інтересів Клієнта в судах.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього договору правничу допомогу, за годину роботи складає 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 7000 грн. 00 коп. за підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів до суду 1-ї інстанції та сумарно не більше 8000 грн. 00 коп. з врахуванням участі Адвоката в суді 1 -ї інстанції.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) на виконання договору № 10/10 про надання правничої допомоги від 27.10.2022 року, складеного адвокатом 03.11.2022 року, ним виконано наступне: попереднє опрацювання матеріалів, наданих Клієнтом - 0,5 год., вартість 650 грн., пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини - 1 год., вартість 1300 грн., пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останньої судової практики ВП ВС - 2 год., вартість 1950 грн., узгодження позиції по справі - 0,5 год., вартість 650 грн., підготовки позовної заяви - 1,5 год., вартість 1950 грн., обговорення процесуальних документів з Клієнтом та внесення виправлень, доповнень за бажанням Клієнта 0,5 год., вартість 650 грн., всього 6 годин вартістю 7150 грн.

Як вбачається з акту приймання виконаних робіт (надання послуг) за договором № 10/10 про надання правничої допомоги від 27.10.2022 року, складеного та підписаного адвокатом Ткачовим В.В. та Чернусем А.А. 03.11.2022 року, адвокат станом на 03.11.2022 року виконав роботи та надав Клієнту наступні правові послуги: опрацював матеріали, надані Клієнтом; провів з Клієнтом узгодження правової позиції по справі; склав позовну заяву, підготовив додатки до неї та передав Клієнту для подачі в суд, вказані процесуальні документи було обговорено з Клієнтом та внесені виправлення за бажанням Клієнта. Клієнт погоджується з затратами часу Адвоката, визначеними в описі робіт від 03.11.2022 року та приймає, що адвокат провів пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини та судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останньої судової практики ВП ВС. Клієнт підтверджує, що правові послуги надані якісно та в прийнятні для нього строки, у зв`язку з цим він не має жодних претензій до Адвоката. Вартість правових послуг, вказаних в п. п. 1, 2 даного акту, відповідно п. 4.1. договору від 27.10.2022 року складає 7000 грн. 00 коп.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат у вищевказаній сумі надано квитанцію № 10 від 04.11.2022 року, відповідно до якої адвокатом Ткачовим Володимиром Валерійовичем прийнято від ОСОБА_2 за адвокатські послуги гонорар в сумі 7000 грн. 00 коп.

За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пунктах 34-47 Додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і відповідними нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частинах 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернувшись з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу, просив у їх стягнення відмовити у повному обсязі. В обґрунтування клопотання послався на неспівмірність понесених позивачем витрат на правову допомогу складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи і наданих послуг, разом з тим не надав суду доказів на спростування розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та не довів їх необґрунтованість.

Оцінюючи доводи представника відповідача ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, суд враховує, що документи, надані суду позивачем, об`єктивно підтверджують факт надання йому правової допомоги у даній справі адвокатом Ткачовим В.В. на підставі Договору про надання правової допомоги № 10/10 від 27.10.2022 року, обсяг виконаних адвокатом робіт, визначений в детальному описі робіт (наданих послуг), складеному 03.11.2022 року позивачем та його представником, підтверджується наявними у справі доказами, а витрачений адвокатом на відповідні послуги час є достатньо обґрунтованим з урахуванням конкретних обставин справи та предмету спору. А тому суд вважає твердження представника відповідача про явно завищений розмір витрат на правову допомогу та його неспівмірність зі складністю справи і виконаним обсягом робіт такими, що не заслуговують на увагу, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу у повному обсязі в сумі 7000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 275-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов адвоката ТКАЧОВА Володимира Валерійовича (місцезнаходження АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (місцезнаходження м. Київ, пр. Голосіївський, 132, оф. 22, код ЄДРПОУ - 35234236), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу БАРШАЦЬКИЙ Ігор Вікторович (місцезнаходження м. Київ, вул. Рейтарська, 6-3 А), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області СКРИПНИК Володимир Леонідович (місцезнаходження м. Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4, каб. 1,12), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 14.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований в реєстрі за № 2916, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості, що виникала за Кредитним договором № 1222716 від 16.11.2019 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 , за період з 20.02.2020 року по 01.12.2020 року у розмірі 14775 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією 2500 грн. 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6675 грн. 00 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями (нарахованими з 17.12.2019 року по 20.02.2020 року) 600 грн. 00 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом 930 грн., а всього 15705 грн. 00 коп., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.03.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна