ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 390/1346/22

провадження № 22-ц/4809/600/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2022 року у складі судді Бойко І.А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 1857079 від 09.03.2021 року в розмірі 29683,20 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 09.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем шляхом підписання електронних документів, було укладено договір позики № 1857079, відповідно до якого відповідач отримала кредит та зобов`язалась повернути його, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надану їй позику у строки, передбачені кредитним договором.

11.08.2021 між позивачем та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передав (відступив) за плату належні йому права вимоги до ОСОБА_1 , а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 11.08.2021 № 11-08/2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29683,20 грн, з яких: 9600 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15283,20 грн - заборгованість за процентами за користування позикою, 4800 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Позивач зазначав, що всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання та має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 1857079 від 09.03.2021 в сумі 29683,20 грн, яку просить стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 2481 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не виникло право вимоги до відповідача по боргових зобов`язаннях відповідно до договору позики № 1857079 від 09.03.2021.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник товариства зазначав, що висновки суду першої інстанції у справі про недоведеність позивачем належними доказами факту, що він є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем ґрунтуються на припущеннях та спростовуються матеріалами справи.

Посилався на те, що 11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-08/2021 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу міститься в матеріалах справи).

Вказував, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та проаналізував Договір факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, в якому чітко зазначено, що ТОВ «МАНІФОЮ» володіє правом грошової вимоги по кредитним договорам відступленим в подальшому до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» свідчить наявність у товариства всіх документів кредитної справи ОСОБА_1 .

Вважає, що TOB «ФК «ЄАПБ», на підставі вказаної документації, довело, що набуло право грошової вимоги по Договором позики від ТОВ «МАНІФОЮ» належним чином.

Розрахунок заборгованості за договором позики за період з 09.03.2021 по 26.06.2021, що був доданий до позовної заяви, виданий ще первісним кредитором та завірений належним чином, що жодним чином не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені та загальний розмір заборгованості із зазначенням: суми чергового платежу, дати та суми фактичного погашення суми кредиту та відсотків, днів прострочення, суми простроченого кредиту та відсотків. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Посилаючись на зазначені обставини просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу направлення їй повідомлення про перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги виконання зобов`язання за кредитним договором № 1857079 від 09.03.2021, укладеного між нею та «ТОВ «МАНІФОЮ». Зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення Позичальника до неї про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом.

В запереченні на відповідь на відзив ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

09.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 шляхом накладення електронних підписів одноразовими ідентифікаторами було укладено договір позики № 1857079, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 9600 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за її користування. Позика надається строком до 08.04.2021. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки позичальника. Вказаний вище договір позики, підписаний директором ТОВ «МАНІФОЮ» Кузьміновим О.В., а з іншої сторони ОСОБА_1 , в розділі 7 договору вказано, що договір підписано електронним цифровими підписами одноразовими ідентифікаторами (а.с.7-11).

Згідно додаткової угоди № 1 до договору позики № 1857079 від 09.03.2021 від 07.04.2021 сторони погодили продовжити строк дії договору до 07 травня 2021. Угоду підписано сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами (а.с.12).

З листа № 5894-ВП від 08.07.2022 вбачається, що ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підставі договору ВП-220319-6 від 22.03.2019, укладеного з ТОВ «МАНІФОЮ», 09.03.2021 здійснено успішний переказ коштів на картки клієнтів, зокрема на суму 9600 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 740125, номер транзакції в системі WayForPay ac3ffc05-bdd4-4f09-beb2-1b42388a7898 (а.с.13).

З договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 вбачається, що між ТОВ «МАНІФОЮ Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено зазначений договір, за яким останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників. З акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 реєстр боржників передано новому кредитору в повному обсязі, зауважень до реєстру не має (а.с.15-17).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 11-08/2021 від 11.08.2021 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 29683,20 грн, з яких: 9600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15283,20 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою, 4800 грн заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с.18).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 березня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1857079, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 9600 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за її користування. Позика надається строком до 08.04.2021. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки позичальника. Вказаний вище договір позики, підписаний директором ТОВ «МАНІФОЮ», а з іншої сторони ОСОБА_1 , в розділі 7 договору вказано, що договір підписано електронним цифровими підписами одноразовими ідентифікаторами (а.с.7-11).

Згідно додаткової угоди № 1 до договору позики № 1857079 від 09.03.2021 від 07.04.2021 сторони погодили продовжити строк дії договору до 07 травня 2021 року. Угоду підписано сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами (а.с.12).

Із листа № 5894-ВП від 08.07.2022 вбачається, що ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підставі договору ВП-220319-6 від 22.03.2019, укладеного з ТОВ «МАНІФОЮ», 09.03.2021 здійснено успішний переказ коштів на картки клієнтів, зокрема на суму 9600 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 740125, номер транзакції в системі WayForPay ac3ffc05-bdd4-4f09-beb2-1b42388a7898 (а.с.13).

В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.

З договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 вбачається, що між ТОВ «МАНІФОЮ Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено зазначений договір, за яким останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників. З акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 реєстр боржників передано новому кредитору в повному обсязі, зауважень до реєстру не має (а.с.15-17).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 11.08.2021 № 11-08/2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29683,20 грн, з яких: 9600 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15283,20 грн - заборгованість за процентами за користування позикою, 4800 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що у позивача не виникло право вимоги до відповідача по боргових зобов`язаннях відповідно до договору позики № 1857079 від 09.03.2021, оскільки витяг з реєстру боржників, на який посилається позивач як на належний та допустимий доказ, не може бути визнаний судом таким в розумінні глави 5 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суд першої інстанції, не з?ясував обставини справи та помилково дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитним договорам.

Апеляційним судом не беруться до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за спірним кредитним договором з огляду на таке.

Відповідно до п.1.2 договору факторингу - перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Позивач надав на підтвердження позову копію витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 має загальну суму заборгованості в розмірі 29683,20 грн.

Наявність у позивача документів кредитної справи ОСОБА_1 , а саме згаданого вище кредитного договору з додатками, копії яких додані до позовної заяви, свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Акти прийому-передачі реєстрів боржників також підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Тому в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що 09.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем шляхом підписання електронних документів, було укладено договір позики № 1857079, відповідно до якого відповідач отримала кредит та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов вказаних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту.

За умовами п.2.3.4. договору позики № 1857079 строк дії складає 30 днів і діє до 08 квітня 2021 року.

Згідно додаткової угоди № 1 до договору позики № 1857079 від 09.03.2021 від 07.04.2021 сторони погодили продовжити строк дії договору до 07 травня 2021 року. Угоду підписано сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Разом з тим, відповідно до додатку № 1 та додаткової угоди № 1 до Договору позики №1857079 від 09.03.2021 року вбачається, що сума позики складає 9600,00 грн., нараховані проценти за користування позикою 5731,20 грн., тому в межах 60 днів користування позикою всього до сплати станом на відповідний день користування позикою становить 15 331,20 грн. Даний додаток до договору та додаткова угода підписані між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем шляхом підписання електронних документів (а.с.10-11, 12).

Апеляційним судом відхиляються доводи ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення. З матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано витяги із реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги, розрахунок заборгованості по кредитному договору на 11.08.2021 (а.с. 18, 19-20). Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, надається засвідчений витяг з нього.

Відповідач заперечує проти розрахунку заборгованості наданого позивачем, однак свого розрахунку та доказів погашення кредитної заборгованості перед ТОВ «МАНІФОЮ» не надає.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 9600,00 грн. та нарахованим процентам за користування позикою в розмірі 5731,20 грн, а всього 15 331,20 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2481,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн (а.с. 2; а.с.101).

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 3203,60 грн із розрахунку: 29 683,20 грн (заявлені вимоги); 15 331,20 грн (задоволені позовні вимоги), що у відсотковому співвідношенні становить становить 51,65% від 6202,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за Договором позики №1857079 від 09.03.2021 за тілом кредиту в розмірі 9600 (дев?ять тисяч шістсот) грн 00 коп. та нараховані проценти за користування позикою в розмірі 5731 (п?ять тисяч сімсот тридцять одна) грн, 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) в рахунок компенсації понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3203 (три тисячі двісті три) грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий судя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний