Ухвала

08 травня 2023 року

м. Київ

справа № 495/1484/18

провадження № 61-6360ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Тетяни Сергіївни на постанову Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним рішення про передачу земельної ділянки, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу заступника Одеської обласної прокуратури (прокурора Одеської області) задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2019 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким позов першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури задоволено частково.

Визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 05 червня 2015 № 3017 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0402 га, кадастровий номер :02:001:0328 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 січня 2016 року № 51598464, індексний номер 27808276, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0402 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0328.

В решті позовних вимог першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Т. С. на постанову Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 17 квітня 2023 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко Т. С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У касаційній скарзі заявник вказує, що пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення пов`язаний з тим, що суд апеляційної інстанції неналежним чином виконував обов`язок, передбачений статтею 272 ЦПК України, зокрема не направив оскаржувану постанову на адресу заявника.

Вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставини, передбаченої частиною третьою статті 394 ЦПК України, оскільки заявнику було відомо про розгляд справи в суді апеляційної інстанції як особі, яка подавала відзив на апеляційну скаргу, яка, відповідно до змісту постанови Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, була повідомлена про розгляд справи в судовому засіданні, призначеному на 17 лютого 2021 року, відтак посилання на невиконання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України є безпідставними.

Ураховуючи те, що касаційна скарга заявника подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, а виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження судом не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Тетяни Сергіївни на постанову Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом першого заступника керівника Білгород?Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян