Провадження 4-с/127/83/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Кравчук А.К.,

адвоката заявника Комара О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою суду від 20.12.2022 з Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)витребувано інформацію щодо зведеного виконавчого провадження № 53314543.

На виконання вищевказаного судового рішення 11.01.2023 судом одержано витребувану інформацію.

У судове засідання боржник та державний виконавець або інша посадова особа органу ДВС до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника, не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що боржник та представник ДВС не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи вищевказане, думку адвоката заявника та положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність боржника та державного виконавця/іншої посадової особи органу ДВС до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, нормами чинного законодавства встановлені особливі правила оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця при виконанні ним судових рішень, і таке оскарження здійснюється в тому судочинстві, у якому відбувався розгляд справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З вищевказаного вбачається, що оскарження рішення, дії або бездіяльності виконавця під час примусового виконання ним судового рішення суду загальної юрисдикції здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником оскаржується бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства. Однак, як встановлено в судовому засіданні, дане виконавче провадження № 69564396 здійснюється в рамках зведеного виконавчого провадження № 53314543.

Разом із тим, ні в ЦПК, ні в ГПК, ні в КАС, не врегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Згідно із приписами ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

У зведеному виконавчому провадженні виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Питання юрисдикції справ за скаргами на дії державного виконавця вже розглядалося Великою Палатою Верховного Суду, і з цього приводу зроблено висновок про те, що в порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії, бездіяльність чи рішення виконавця у зведеному виконавчому провадженні, у якому, окрім виконавчих листів, виданих на виконання рішень, ухвалених за правилами цивільного та/або господарського судочинства, об`єднані рішення інших органів чи примусово виконуються судові рішення, ухвалені за правилами різних процесуальних законів.

Такі висновки містяться й в постановах від 14 березня 2018 року в справі № 14-19цс18, від 20 червня 2018 року в справі № 14-207цс18, від 12 вересня 2018 року в справі № 11-675апп18.

При цьому, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 657/233/14-ц, сама лише наявність зведеного виконавчого провадження не свідчить про адміністративну юрисдикцію спору щодо оскарження на рішення, дії чи бездіяльності виконавця. Визначальним критерієм для віднесення спору до адміністративної юрисдикції є наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню.

Отримавши з Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) запитувану інформацію на виконання ухвали суду від 20.12.2022, судом встановлено, що у зведеному виконавчому провадженні № 53314543, до складу якого входить зокрема виконавче провадження № 69564396, об`єднано виконавчі документи, видані на виконання судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій (цивільного та господарського судочинства), та рішення інших органів.

Таким чином, скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а також рішень інших органів, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі.

Судом не встановлено понесення судових витрат у зв`язку з розглядом цієї скарги.

На підставі викладеного вище та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 255, 256, 258-260, 263, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею.

Ухвала суду складена 25.01.2023.

Суддя: