ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/587/23

Головуючий у першій інстанції Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1261/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І, Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач:Тупичівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про продовження строку для відчуження земельної ділянки,-

У С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила продовжити їй строк терміном 1 рік для відчуження належних їй земельних ділянок, а саме:

- площею 0,7548 га, кадастровий номер :04:000:0204, розташованої на території колишньої Івашківської (нині Тупичівської) сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножаті;

- площею 0,1202 га, кадастровий номер :04:000:0205, розташованої на території колишньої Івашківської (нині Тупичівської) сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пасовища;

- площею 2,937 га, кадастровий номер :04:000:0203, розташованої на території колишньої Івашківської (нині Тупичівської) сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є громадянкою Російської Федерації, після смерті батька ОСОБА_2 набула у власність у порядку спадкування вищезазначені земельні ділянки.

Зазначала, що має намір у добровільному порядку відчужити земельні ділянки, проте нею пропущений встановлений законом річний строк на відчуження земельних ділянок, оскільки про ці норми ЗК України вона не знала.

Указувала, що після смерті батька вона піклувалась за матір`ю, яка є особою пенсійного віку та має проблеми зі здоров`ям, сама перебувала на реабілітації після перенесеної операції і у зв`язку із значною відстанню з Росії до Чернігова не мала змоги розпорядитись земельними ділянками. Після повернення в Україну та з початком вторгнення РФ піклувалася про збереження життя собі та своїм близьким.

Звертала увагу на те, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцем, так як продовження строку для відчуження землі не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість, ухвалення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам позовної заяви.

Крім того, позивачка зазначає, що з 2020 року вона була обмежена у вирішенні своїх питань через введення карантинних обмежень, встановлених Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», оскільки мала переживання за своє здоров`я.

Указує, що введення в Україні воєнного стану створило суттєві перешкоди у реалізації нею свого права на відчуження земельних ділянок.

Звертає увагу на те, що враховуючи складну ситуацію в країні та неможливість на даний час отримати громадянство України вона обмежена у своїх правах та можливості здійснювати будь-які дії щодо переоформлення земельних ділянок, які законним способом вона набула у спадок.

Наголошує на тому, що відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що чинним цивільним законодавством України не передбачено можливості продовження строку для відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка в порядку спадкування отримана у власність іноземним громадянином.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією національного паспорту іноземця № НОМЕР_1 , виданого УМВС м. Новий Уренгой, Ямало-Ненецького атономного округу 01.03.2007 (а.с. 8-9). Позивачка має посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 , що видана 16.03.2014, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

06.03.2020 ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала:

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОЕ № 299168 на земельну ділянку загальною площею 0,7548 га у межах згідно з планом, що розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножаті, кадастровий номер :04:000:0204 (а.с. 11);

- свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОЕ № 299169 на земельну ділянку загальною площею 0,1202 га у межах згідно з планом, що розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пасовища, кадастровий номер :04:000:0205 (а.с. 15);

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОЕ № 299167 на земельну ділянку загальною площею 2,937 га у межах згідно з планом, що розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, кадастровий номер :04:000:0203 (а.с. 19).

06.03.2020 на підставі вищезазначених свідоцтв про право на спадщину за заповітом приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Совою В.Ф. проведено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вказані земельні ділянки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12, 16 зворот 17, 20 зворот - 21).

Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається земельні ділянки площею 0,1202 га, кадастровий номер :04:000:0205 та площею 2,937 га, кадастровий номер :04:000:0203, передані в оренду ТОВ «Агрофірма ім. Т.Г.Шевченка» відповідно до договорів оренди землі від 02.10.2017 та від 15.11.2017. Строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,1202 га, кадастровий номер :04:000:0205, - 10 років з правом пролонгації. Строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,937 га, кадастровий номер :04:000:0203, до 31 грудня 2030 року. Орендодавець ОСОБА_1 (а.с. 17 зворот, 21 зворот).

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу (ч.5 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини (ч. 3 ст. 81 ЗК України).

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. «е» ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_1 , яка є іноземною громадянкою, зареєструвала право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення 06.03.2020. Відповідно до вимог ЗК України вона повинна була протягом року (тобто до 06.03.2021) здійснити їх відчуження, однак вказаний обов`язок не виконала.

Апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що ст. 81, 84, 140, 145 ЗК України є імперативними, регламентують порядок і строк відчуження земельної ділянки іноземним громадянином (особою без громадянства), що відраховується з моменту переходу такого права і даний строк є преклюзивним та змінюватися не може.

А відтак районний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про пропуск річного строку з поважних причин, а також через юридичну необізнаність позивачки, колегія суддів не бере до уваги з огляду на положення ст. 81, 145 ЗК України, якими встановлено строк відчуження земельної ділянки в один рік та не передбачено можливості для збільшення вказаного строку чи його поновлення.

Оскільки задоволення позову ОСОБА_1 буде суперечити закону не є слушними посилання апеляційної скарги на те, що відповідач проти задоволення позову не заперечував.

За змістом ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Отже, примусове відчуження земельної ділянки здійснюється виключно на підставі відповідного судового рішення, крім того примусове відчуження земельної ділянки здійснюється згідно з статтею 145 ЗК України, відповідно до якої конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

За таких обставин буде дотримано гарантії прав позивачки на отримання вартості конфіскованої земельної ділянки.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року - залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко