РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2662/22

28 лютого 2023 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника відповідача Євгеюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини (аліментів), стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а також збільшення розміру коштів на утримання дитини (аліментів) та призначення періодичних додаткових витрат на лікування дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини (аліментів), стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, збільшення розміру кошів на утримання дитини (аліментів) та призначення періодичних додаткових витрат на лікування дитини, зменшивши позовні вимоги просила суд з стягнути з відповідача на її користь 5053,94 грн., пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, 24353 грн. понесених додаткових витрати на утримання неповнолітнього сина, збільшити розмір, аліментів які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., а також просить суд призначити сплату періодичних додаткових витрат на лікування дитини до досягнення 18-річного віку у розмірі 2000 грн. двічі на рік.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Костопільського районного суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Зазначає, що внаслідок несвоєчасної сплати аліментів утворилася заборгованість, а законодавством передбачено нарахування пені, за прострочення сплати аліментів. Вказує, що нею понесені додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме придбанням нового мобільного телефону, навушників, ноутбука, окулярів, ліків, оплати обстежень, консультації лікарів, придбання предметів канцелярії. Зазначає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недостатнім та не покриває половину витрат на утримання дитини, а тому просить збільшити. Крім того, позивачка просить призначити сплату періодичних додаткових витрат на лікування дитини, оскільки їхня спільна дитина має хронічні захворювання та потребує періодичного обстеження та консультації у лікарів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою в якій просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Євгеюк О.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів визнає 5053,94 грн., в частині стягнення додаткових витрат на дитину визнає 4560,52 грн., в частині збільшення розміру аліментів визнає 1800 грн., в частині стягнення періодичних додаткових витрат на лікування дитини просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі докази, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_1 від 19.01.2006 року (а.с.17).

Відповідно до рішення Костопільського районного суду №564/1899/17 від 12.12.2017, з ОСОБА_3 на Користь ОСОБА_5 , стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 930 грн щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 25.12.2017. (а.с.20-21)

Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №15528 від 06.12.2022, розмір заборгованості за ОСОБА_3 на листопад 2022 року становить 11002,40 грн.(а.с.25-26)

Відповідно до розрахунку пені за прострочення сплати аліментів відповідачем ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого позивачкою, розмір пені становить 11002,40 грн.

Однак, із зазначеним розрахунком відповідач ОСОБА_3 не погоджується, оскільки при розрахунку заборгованості виконавчою службою не враховано всі платежі, а також, те що відповідачем 10.12.2022 було перераховано позивачці кошти/аліменти в сумі 7740,57 на платіжну карту, які враховані виконавчою службою при проведенні розрахунку заборгованості №870 від 20.01.2023, згідно якого розмір заборгованості на час подання позивачкою позовної заяви та відкриття провадження у даній справі становив 5053,94 грн.(а.с.82-84)

Зазначене позивачкою ОСОБА_2 визнається, що підтверджується її заявою-клопотанням про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів.(а.с.97-98)

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною першою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Також суд враховує, що аліментні платежі є, з однієї сторони, грошовим зобов`язанням, однак сплачувані у вигляді аліментів кошти мають цільове призначення - утримання дитини. Відтак, допускаючи прострочення таких платежів, відповідач тим самим перекладав обов`язок по утриманню дитини на позивача, а тому несе відповідальність за таке прострочення у вигляді сплати на користь отримувача аліментів неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст.196 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників

Таким чином, враховуючи, що розмір пені за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 5053 грн. 94 коп., а розмір пені визнається відповідачем і не перевищує 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів, суд з врахуванням положень ч.1 ст.82 ЦПК України, приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має проблеми з зором, оскільки останньому рекомендовано носити окуляри постійно та призначено лікування, про що свідчать копії записів з медичної карти останнього. (а.с.44,47).

Згідно епікризу №7538, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні НКП «Сарненська ЦРЛ» з 08.11 по 18.11.2020, з діагнозом гострий гангренозний апендицит, локальний перитоніт.(а.с.45)

Відповідно до копії з медичної карти, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів на ГРВІ та йому було призначено лікування.(а.с.46,48-50).

Судом встановлено, що у зв`язку з проблемами з зором у неповнолітнього ОСОБА_4 та захворюванням на ГРВІ, ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином зверталася до лікарів, проходила обстеження та витрачала кошти на лікування неповнолітнього сина, що підтверджується квитанцією №305769 від 09.11.2020 на суму 420,40 грн.(а.с.27), квитанцією №30704 від 13.11.2020 на суму 143,30 грн.(а.с.27), квитанцією №109235 від 30.09.2020 на суму 1020 грн.(а.с.28), квитанцією №210226 від 16.10.2021 на суму 61,91 грн.(а.с.28), квитанцією №8 від 18.10.2020 на суму 2030 грн.(а.с.28), квитанцією №305727 від 08.11.2020 на суму 329,60 грн.(а.с.29), квитанцією №306235 від 11.11.2020 на суму 250 грн.(а.с.29), квитанцією №305848 від 09.11.2020 на суму 363,60 грн.(а.с.29), квитанцією №0155540 від 10.11.2020 на суму 285,33 грн, квитанцією №59034 від 08.11.2020 на суму 236,68 грн.(а.с.29), квитанцією №305681 від 08.11.2020 на суму 32 грн.(а.с.30), квитанцією №305733 від 08.11.2020 на суму 17,60 грн.(а.с.30), квитанцією №19121 від 11.09.2021 на суму 84,90 грн.(а.с.30), квитанцією №52 від 13.09.2021 на суму 182,18 грн.(а.с.30), квитанцією №73 від 20.10.2021 на суму 88,30 грн.(а.с.31), квитанцією від 25.06.2021 на суму 1020 грн.(а.с.31), квитанцією №57715 від 20.10.2020 на суму 425,60 грн.(а.с.31), талонами на прийом до лікарів у медичному центрі «Аніко» від 28.05.2021 на суму 370 грн.(а.с.38), від 28.05.2021 на суму 370 грн.(а.с.39), від 05.06.2021 на суму 270 грн.(а.с.40), від 28.05 на суму 390 грн.(а.с.41), квитанцією №156310 від 20.12.2021 на суму 188,56 грн.(а.с.42), квитанцією №143758 від 09.03.2021 на суму 292,58 грн.(а.с.43), квитанцією №306360 від 12.11.2020 на суму 225,90 грн.(а.с.53), квитанцією №59056 від 08.11.2020 на суму 317,35 грн.(а.с.53), квитанцією №210225 від 06.10.2021 на суму 273,66 грн.(а.с.53), квитанцією №129927 від 10.09.2021 на суму 445 грн.(а.с.56), квитанцією №52 від 10.10.2020 на суму 114,20 грн.(а.с.56), квитанцією №36083 від 20.10.2021 на суму 33.20 грн.(а.с.56), квитанцією №43962 від 12.10.2021 на суму 100,10 грн.(а.с.56), квитанцією №19692 від 12.10.2021 на суму 227,60 грн.(а.с.56), а тому позовна вимога про відшкодування понесених додаткових витрат в сумі 5299,62 грн. підлягає до задоволення, оскільки вона підтверджена належними та допустимими доказами. Загальна сума додаткових витрат, яка враховується судом становить 10599,24 грн.

Суд не приймає до уваги квитанції та товарні чеки на придбання крісла, предметів канцелярії, ноутбука, навушників, мобільного телефону та аксесуарів до нього, картриджів до принтера, чорнила, клавіатури, оплату за послугу з встановлення операційної системи, оскільки це не відноситься до додаткових витрат. Зазначене узгоджується з позицією Верховного суду у постанові від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).(а.с.28,31,32,33,34,42,43,51)

Крім того, позивачкою не було надано суду доказів, що неповнолітній ОСОБА_4 має схильність до комп`ютерних наук.

Суд також не приймає до уваги витрати на відвідування невропатолога у медичному центрі «Аніко» 22.05.2021, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату зазначених послуг, а скріншот веб-сторінки з сайту медичного центру «Аніко» про вартість послуг не є підтвердженням їх оплати. (а.с.35-37)

Також, не приймається до уваги скріншот кошику про замовлення ліків в інтернет магазині «Аптека 9-1-1», оскільки матеріали справи не містять квитанцію про оплату таких ліків.(а.с.52)

Щодо збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувач аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отож, свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину при наявності вищенаведених обставин.

Так, необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивача мотивує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки вона несе інші витрати пов`язані з купівлею шкільного приладдя, залученням репетитора, надання дитині кишенькових коштів, поповнення дитині мобільного телефону, витрати на оплату послуг інтернету, придбання медикаментів першої необхідності, збільшення розміру прожиткового мінімуму та у зв`язку із інфляційними процесами в економіці країни, а тому вважає, що відповідач, будучи особою працездатного віку, повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вдруге одружився, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с.73)

Відповідач від шлюбу має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . (а.с.74)

Встановлено, що сім`я відповідача ОСОБА_3 перебуває повністю на його утриманні, оскільки його дружина ОСОБА_8 на цей час не працює, про що свідчить копія трудової книжки останньої (а.с.81).

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня становить 2833 грн.

Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд враховує позицію позивачки, відповідача та те, що відповідач визнає позов частково, є працездатного віку, фізично здоровий, на утриманні має неповнолітню дитину, дружину, у власності об`єктів нерухомого чи рухомого майна не має, проживає з сім`єю на зйомній квартирі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

Окрім того, цей розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доказів про можливість відповідачем сплачувати аліменти в більшому розмірі позивачкою суду надано не було.

Щодо стягнення періодичних додаткових витрат на лікування дитини то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до існуючої судової практики до періодичних додаткових витрат на лікування дитини відносяться додаткові витрати, які пов`язані з каліцтвом чи хронічною, вродженою хворобою дитини. Суд може зобов`язати батька/матір сплачувати кошти на додаткові витрати щомісячно, щоквартально тощо.

Так, позивачка до періодичних додаткових витрат на лікування дитини відносить: обстеження та консультацію у окуліста, комп`ютерне виправлення зору, консультацію та обстеження у травматолога, однак на підтвердження необхідності проведення зазначених процедур та обстежень позивачкою не надано жодних доказів, а тому в задоволені вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.

Згідно, ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, таким чином ОСОБА_6 звільнена від сплати судового збору.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки, позивачкою було заявлено чотири позовні вимоги, три з яких задоволено, а остання звільнена від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення 3220,80 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючить 81, 82, 141, 206, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини (аліментів), стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а також збільшення розміру коштів на утримання дитини (аліментів) та призначення періодичних додаткових витрат на лікування дитини - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5053 (п`ять тисяч п`ятдесят три) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5299 (п`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 62 коп.

Збільшити розмір аліментів, який встановлений рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 р. у справі №564/1899/17, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, 26.02.1998.

Повне судове рішення складено 03.03.2023.

СуддяО. С. Цвіркун