Справа №295/4764/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Перекупка І.Г.,

при секретарі Конончук Ю.О.,

за участю представника відповідача Перегудова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Богунського районного суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Богунського районного суду м. Житомир перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01 липня 2008 р. між ним, ОСОБА_1 , та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке переіменоване в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а на час направлення позову до суду АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/4708/73/135938, за яким позивачу було надано кредит в сумі 28 480 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 13,80 % річних за користування кредитними коштами на придбання рухомого майна легкового автомобіля, який відразу був переданий в заставу банку та на цей автомобіль накладено нотаріальне обтяження.

Станом на 19 жовтня 2011 р., як стверджує позивач, він сплатив в банк біля 15 тис. доларів США. Ним була отримана пропозиція від представників банку про те, що у випадку реалізації автомобіля та сплати в касу банку виручених від цього коштів він не буду мати будь-якої заборгованості перед банком, на що він погодився. На пропозицію працівників банку та за письмовою згодою банку було знято нотаріально накладене обтяження на легковий автомобіль і автомобіль було продано. Виручені від продажу кошти мною в сумі 15 тисяч 600 доларів США 20 жовтня 2011 р. було сплачено банку в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Він повірив представникам банку, що у випадку реалізації легкового автомобіля він, ОСОБА_1 повністю розрахується з банком за кредит і тому продав автомобіль за їх письмовою згодою. Отже, він достроково погасив майже всю суму кредиту: тіло кредиту та відсотки (більше 30,5 тисяч доларів США), в той час як отримував 28 480 доларів США. Однак, банком, на думку позивача, незаконно було подано позов до суду про стягнення з нього, ОСОБА_1 заборгованості.

23 листопада 2011 р. Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено та заочно зобов`язано мене повернути даному Банку 14 446,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на час винесення рішення 115 348,72 грн. (Т. 1 а. с. 79).

На думку позивача, станом на день ухвалення рішення він не мав простроченої заборгованості за кредитом, а малося навпаки дострокове погашення кредиту.

Крім того, позивач звертає увагу, що працівники банку шахрайським шляхом заволоділи більш як 4 600 доларів США із 15 600 доларів США, які сплачені ним, ОСОБА_1 20.10.2011 р., про що свідчать долучені до справи копії квітанції та розрахунки за кредитом.

Просить визнати недійсним кредитний договір № 014/4708/73/135938 від 01 липня 2008 р. укладений між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Зі змісту відзиву по справі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» заперечувала проти задоволення позову. (Т. 1 а. с. 59-61).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

РУХ СПРАВИ.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.04.2021 р. справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження. (а. с. 27-28).

В заяві представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 01.06.2021 року просив замінити АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника АТ «ОКСІ БАНК». (Т. 1 а. с. 46).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 16.11.2021 р. замінено АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника АТ «ОКСІ БАНК». (Т. 1 а. с. 153-154).

В заяві представник позивача АТ «ОКСІ БАНК» від 28.12.2021 р. просив замінити АТ «ОКСІ БАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (Т. 1 а. с. 162).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 24.01.2022 р. залучено в якості співвідповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал». (Т. 1 а. с. 176-178).

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 29.06.2022 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, задоволені.

Визнано недійсним кредитний договір № 014/4708/73/135938 від 01 липня 2008 р., який укладено в м. Житомирі між мною, ОСОБА_1 , та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке переіменоване в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а на даний час в АТ «Райффайзен Банк Аваль», з моменту його укладення. (Т. 1 а. с. 199-203).

02 листопада 2022 р. до Богунського районного суду м. Житомир від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» надійшла заява про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомир від 29.06.2022 р. за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. Заява про слухання справи в режимі відеоконференції. (Т. 1 а. с. 209-216, 227-228, 230-231).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 17.02.2023 р. скасоване заочне рішення Богунського районного суду м. Житомир від 29.06.2022 р. за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. (Т. 2 а. с. 57-59)

СУДОМ ВСТАНОВЛЕНО

01 липня 2008 р. між ОСОБА_1 , та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/4708/73/135938, за яким позивачу було надано кредит в сумі 28 480 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 13,80 % річних за користування кредитними коштами. 18.12.2019 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-28, в т. ч. і за вищевказаним кредитним договір № 014/4708/73/135938 від 01.07.2008 р. В цей же день, 18.12.2019 р. між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-28-1. 26.12.2019 р. між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2612-01.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст право чину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Встановивши, що банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, ОСОБА_1 особистим підписом засвідчив, що він погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Верховний Суд України у своїй постанові від 08.06.2016 р. (справа № 6-330цс16) зазначив, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по- перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Несправедливими за частиною третьою статті 18 Закону № 1023-XII є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи в разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4).

Виходячи з цього, зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб.

Суд звертає увагу, що позивач не був позбавлений можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк вона від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

Підписанням кредитного договору, сторони висловили свою цілковиту згоду з тим, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Всі істотні умови кредитного договору дотримані, зокрема: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, і у відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним. Договір укладений в належній письмовій формі та підписаний особисто сторонами.

Позивач мав можливість ознайомитися з умовами кредитного договору ще до його підписання, та погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний, він виконувався сторонами, у тому числі і позивачем. Позивач не звертався до відповідача із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач після підписання договору оспорював або намагався змінити умови договору, розірвати відразу після його укладення, навпаки позивач сплачував кошти на умовах договору, що свідчить про прийнятність для нього умов спірних пунктів кредитного договору на момент укладення.

З огляду на вищевикладене, кредитний договір укладений між сторонами не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину були вільним і відповідали його внутрішній волі; правочини вчинялись у формі, встановленій законом; оспорюванні пункти договору узгоджувалися сторонами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 р. у справі № 727/11817/19 (провадження № 61-698св21) зроблено висновок, що: «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

Всі істотні умови кредитного договору були визначені - розмір кредиту, відсоткова ставка за користування кредитними коштами, термін повернення, порядок погашення кредиту, графік платежів. Позичальник зі всім ознайомився, підписав договір та впродовж тривалого терміну і виконував його умови.

Крім того, суд звертає увагу, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 листопада 2011 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов було задоволено (частково) та зобов`язано позичальника повернути Банку 14 446,58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на той час 115 348,72 грн. Житомирський апеляційний суд своєю Постановою від 29.07.2021 р. Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2021 р. про заміну сторони залишив без змін. (Т. 1 а. с. 79).

При розгляді справи про стягнення заборгованості із позивача, судом було досліджено кредитний договір, дано йому правову оцінку та судом в тому провадженні не було здобуто доказів недійсності кредитного договору, натомість, суд ухвалив рішення про стягнення із позичальника (позивача) заборгованість за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 р. в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Більше того, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», N 3795-УІ від 22.09.2011 р., згідно з яким було внесено зміни в ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно з яким було встановлено, що підпункт «д» пункту 2 частини другої викласти в такій редакції: д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту».

Зміни до Закону набрали чинності в 2011 р., а кредитний договір із позивачем був укладений в 2008 р. На що є посилання в рішенні суду. А згідно ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановленого суд вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо заявлених своїх вимог про визнання недійсним кредитного договору.

Суд звертає увагу на диспозицію ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Із врахуванням обставин, які склались, позивач про порушення свого права дізнався 01 липня 2008 р., тоді, коли було укладено Кредитний договір, а також з часу ухвалення рішення суду від 23 листопада 2011 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно даних Єдиного Державного реєстру судових рішень, вказане рішення суду було оприлюднене 02.07.2015 р.

Разом з тим, з позовною заявою до суду про визнання кредитного договору недійсним позивач звернулася лише в 2021 році, пропустивши таким чином визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, питання про поновлення якого позивач перед судом не порушував.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 212, 526, 527,1054 ЦК України, Закон України «Про споживче кредитування», ст.ст.10, 11, 60, 88,158, 169, 212-215 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2023.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Акціонерне товариство "ОКСІ БАНК" (місцезнаходження: м. Львів, вул. Газова, 17, )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, )

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка