СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Жовноватюк В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оплату додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 32225,60 грн, та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 05.10.2007, який розірвано 12.08.2015. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Рішенням суду з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання сина з 06.08.2015 та до повноліття дитини. У період з 2017 року і до досягнення дитиною повноліття позивач понесла додаткові витрати на дитину, що були викликані розвитком здібностей дитини та хворобою.

Щодо хвороби дитини зазначає, що з травня 2007 року син перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ГРВІ. У лютому 2008 року діагностовано атиповий дерматит. У травні 2008 року діагностовано гострий лівобічний отит. У листопаді 2008 року перебував на стаціонарному лікуванні. У червні 2009 року діагностовано деформацію жовчного міхура. У січні 2010 року діагностовано анемію. У квітні 2010 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом гострий обструктивний бронхіт. У 2012 році діагностовано сколіоз осанки. У листопаді 2012 року діагностовано аденоїдит. У травні 2014 року діагностовано міопію. У серпні 2015 року діагностовано плосковальгусну деформацію стоп. У жовтні 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом дискінезія жовчовивідних шляхів. У жовтні 2020 року діагностовано себорейний дерматит волосистої частини голови. 14.01.2021 ОСОБА_3 визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. 20.06.2021 позивачем сплачено медичні послуг у розмірі 670 грн у алерголога. 05.08.2021 дитині проведено мультикомпонентну молекулярну кількісну діагностику вартістю 4565 грн. 10.08.2021 обстеження у лікаря алерголога коштувало 650 грн. 11.08.2021 дитину оглянуто лікарем дерматологом вартістю 500 грн та придбано Елоком лосьйон вартістю 340,50 грн. 28.01.2022 дитині проведено дослідження в лабораторії Сінево вартістю 715 грн, 324 грн, 496 грн. 01.02.2022 дитині проведено УЗД вартістю 1994 грн. 02.02.2022 позивач придбала ліки вартістю 710,70 грн та стоматологічні послуги вартістю 4700 грн. 12.02.2022 ОСОБА_3 проведено загальне офтальмонологічне обстеження та підбір окулярів вартістю 721 грн. 14.02.2022 придбано контактні лінзи вартістю 2124 грн. 14.02.2022 проведено повторні дослідження в лабораторії Сінево вартістю 976 грн. 15.02.2022 дитину повторно оглянуто ендокринологом вартістю 560 грн. Таким чином позивач понесла додаткові витрати у розмірі 20046,20 грн.

Щодо розвитку здібностей дитини позивач зазначає витрати: надання послуг з навчання у ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Київ» вартістю 8755 грн; надання послуг по вивченню іноземної мови у ТОВ «Центр Американської Англійської Мови» вартістю 4700 грн; підготовка фахівця у разі зарахування у Київському національному торговельно-економічному університету вартістю 15475 грн; надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Київському національному торговельно-економічному університеті вартістю 15475 грн. Таким чином позивач понесла додаткові витрати у розмірі 44405 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

24.01.2023 до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано вимоги про стягнення понесених витрат на лікування дитини, оскільки підставою для такого стягнення є каліцтво дитини або тяжка хвороба. Позовна заява не містить доказів про неналежне медичне обслуговування спеціалістів державних медичних закладів та факти звернення до них. Усі наявні матеріали, які стосуються хвороби дитини, носять консультативний та рекомендаційний характер від приватних медичних закладів.

Відповідач вважає, що зазначені витрати не зумовлені особливими обставинами, такими як наявність досягнень чи особливих здібностей дитини, які потрібно розвивати. Вибір навчального закладу не погоджувався з відповідачем.

13.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначає, що дитина часто хворіла застудними захворюваннями. Водночас витрати на лікування не покриваються аліментами, а є додатковими витратами. Також факт навчання дитини не враховувався судом при визначення розміру аліментів, а зазначався в описовій частині рішення як обставини, викладені позивачем. На час вступу у навчальний заклад дитина вже мала часткову цивільну дієздатність, а тому самостійно обирала до якого вищого навчального закладу подавати документи на вступ.

17.02.2023 до суду надійшла заява представника позивача про невідповідність поданої копії доказу оригіналу.

06.03.2023 до суду надійшли заперечення відповідача. Зазначає, що жоден з додатків по справі не стосуються та не доводить лікування будь-якої хвороби. Надані документи носять безсистемний, виключно консультативний та дослідницький характер. Також наведене не доводить факт лікування хоч якоїсь із хвороб, не доводить наявність особливих обставин, що вимагали б додаткових витрат. Факт навчання дитини не носить систематичного характеру, не були викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, відповідно до копії повторного свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року зменшено суму стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до 1000,00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 61-2371св18, від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Окрім цього, слід зауважити, що звичайні регулярні витрати становлять основу аліментів, а будь-які додаткові витрати, обумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей, лікування тощо, є додатковими витратами на дитину і не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19 визначає, що особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитини потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

У разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

Так, позивачем на підтвердження розрахунків додаткових витрат через хворобу надано: копію консультативного висновку алерголога від 20.06.2021, копію акту про надані медичні послуги для пацієнта від 20.06.2021 на суму 670,00 грн; копію акту про надані медичні послуги для пацієнта від 05.08.2021 на суму 4565,00 грн - мультикомпонентна молекулярна кількісна діагностика, забір крові; копія амбулаторної картки пацієнта № 19675, консультація алерголога від 10.08.2021; копія акту про надані медичні послуги для пацієнта від 10.08.2021 на суму 650,00 грн - лікувальна консультація лікаря алерголога; копію консультативного висновку лікаря-дерматолога від 11.08.2021, копію акту надання послуг № 125 від 11.08.2021 на суму 500,00 грн; копію фіскального чеку КП «Фармація» Аптека № 54 на суму 340,50 грн - Елоком лос.; копію консультативного висновку гастроентеролога від 27.01.2022; копію досліджень у лабораторії «Сінево» від 28.01.2022 на суму 715,00 грн; копію досліджень у лабораторії «Сінево» від 28.01.2022 на суму 324,00 грн; копію досліджень у лабораторії «Сінево» від 28.01.2022 на суму 496,00 грн; копію консультативного висновку гастроентеролога від 01.02.2022; копію консультативного висновку гастроентеролога від 01.02.2022; копію фіскального чеку ТОВ «Хелсі енд хепі» на суму 1994,00 грн - зд щитоподібної залози, зд органів черевної порожнини, повторна консультація гастроентеролога, консультація ендокринолога; копію фіскального чеку ТОВ «Центральна фармацевтична компанія» Аптека № 54 на суму 710,70 грн; копію акту № 12 про надання стоматологічних послуг від 02.02.2022 на суму 4700,00 грн - фото полімерна пломба, полірування пастою; копію консультаційного висновку спеціаліста від 12.02.2022; копію рахунку на оплату від 12.02.2022 на суму 721,00 грн - загальне офтальмологічне обстеження, підбір окулярів; копію акту надання послуг № 3 від 14.02.2022 на суму 150,00 грн - навчання користування контактними лінзами; копію чеку № від 14.02.2022 на суму 2124,00 грн - навчання користування контактними лінзами, к/л Air optix Hydra Glyde, розчин Regard355ml д/н Fashion Style зб.кр. bio true drops; копію досліджень у лабораторії «Сінево» від 14.02.2022 на суму 976,00 грн; копію акту про надані медичні послуги від 15.02.2022 на суму 560,00 грн - повторна консультація ендокринолога.

Національна служба здоров`я України в межах Програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг, крім тих, які включені до переліку платних та тих, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. До гарантованого пакету входить: первинна медична допомога: сімейний лікар, терапевт і педіатр. Екстрена медична допомога: догоспітальні послуги. Амбулаторно-поліклінічні послуги: консультації профільних лікарів (лор, гастроентеролог, гінеколог, психіатр, стоматолог). Також сюди входять всілякі види обстежень (лабораторні, інструментальні, функціональні), планова та екстрена (невідкладна) стоматологічна допомога, Малі хірургічні втручання. Стаціонарна допомога: проведення операцій дорослим і дітям за напрямками - травматологія, отоларингологія, ортопедія, судинна хірургія, урологія, нейрохірургія, онкологія. А також допомога в режимі стаціонару з не хірургічними (соматичними) захворюваннями: акушерство, кардіологія, алергологія, неврологія, педіатрія, інфекційні хвороби. Медична реабілітація: допомога пацієнтам із захворюваннями в підгострому і відновних періодах. В цей же пакет потрапляють дорослі та діти від трьох років з ураженнями нервової системи, опорно-рухового апарату, діти, які народилися передчасно або хворі. Паліативна медична допомога: догляд та обслуговування невиліковних хворих (підтримка життєдіяльності, консультування, знеболювання, Психологічна допомога пацієнтам та їх сім`ям).

Таким чином, позивач мала можливість отримати зазначені вище послуги, медичну допомогу дитині безкоштовно, матеріали справи не містять докази звертання позивача до безкоштовних медичних центрів, а тому самостійно прийняла рішення щодо отримання послуг: медичний центр ПП «Мрія-медіс» мережа клінік «Viva», ТОВ «Клініка сімейної та функціональної медицини «FXMED», медичний центр «Kyiv Clinic», ТОВ «Хелсі енд хепі», лабораторія «Сінево» - у приватних центрах в платному порядку.

Натомість стоматологічні послуги: фотополімерні пломби та полірування пастою на загальну суму 4700,00 грн від 02.02.2022 у ФОП ОСОБА_4 , та купівля контактних лінз (чек № від 14.02.2022) на загальну суму 2124,00 грн - підлягають стягненню, оскільки була проведена медична робота, яка не забезпечується безоплатною медициною. Саме ці витрати підлягають стягненню, як додаткових.

Навчання у ТОВ «Центр Американської Англійської Мови», ТОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Київ» не вважаються додатковими витратами на дитину. Суд виходить з того, що вказані витрати не викликані особливими обставинами, не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, тому не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини у розумінні статті 185 СК України. Крім того, дане навчання не було погоджене з відповідачем. Позивач не довела існування особливих обставин, які б зумовили потребу платного навчання дитини при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної освіти.

Дані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 344/5315/18.

Як свідчать матеріали справи, з відповідача на підставі рішення суду стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина. Зазначені витрати відносяться до матеріальних потреб дитини, а тому покриваються коштами, які отримував одержувач аліментів. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо отримання послуг з підготовки фахівця у Київському національному торговельно-економічному університеті, такі витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивач не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину, виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц (провадження № 61-16115св19) зазначено, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 СК України. Також донька сторін досягла повноліття, тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СК України.

У постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19) Верховний Суд врахував, що позивачка посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини за кордоном за напрямом «Інформаційні технології, розробка веб- та мобільних застосунків» нею сплачено кошти за навчання, дорогу до Канади та інформаційні витрати. Проте, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Верховний Суд звернув увагу на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном. Навчальний заклад New Brunswik Communiti College, Moncton, Canadа вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21) зазначено, що витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Верховний Суд врахував, що підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

Позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 113,70 грн (3412*1073,60:32225,60).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У матеріалах справи міститься: копія договору № 227-Ц про надання правової допомоги від 01.02.2022; розрахунок судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності. Окрім цього суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка позову з додатками та відповіді на відзив не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт й обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу, а саме співрозмірною буде сума 1200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 180, 182, 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оплату додаткових витрат на дитину- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_2 / додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3412 (три тисячі чотириста дванадцять) грн 00 коп, які складаються з п`ятдесяти відсотків вартості стоматологічних послуг та купівлі контактних лінз.

Стягнути із ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_2 / витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь держави судовий збір у розмірі 113 (сто тринадцять) грн 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.С. Жовноватюк