Справа № 932/1300/23
Провадження № 2з/932/332/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

07 лютого 2023 року місто Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ Цитульський В.І., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2023 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна. Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 9/100 домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Баніною В.М. за номером 105 від 05.02.2010. Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити зустрічне забезпечення за заявою про забезпечення позову шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування заяви послалася на загальні процесуальні норми, що передбачають порядок забезпечення позову, а також можливе відчуження відповідачем нерухомого майна без її згоди.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

За час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано та облаштовано 9/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 9/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування ВММ №982711 реєстр №105 укладеного 05.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Баніною В.М.

Разом з тим, позивач стверджує, що такий правочин вчинений без її згоди та був удаваним правочином, укладеним х метою приховання договору купівлі-продажу.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Як випливає з матеріалів позовної заяви предметом позову є визнання права власності на частину 9/100 домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

В заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може порушити права позивача, однак відсутні докази, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Разом з тим слід зазначити, що до заяви про забезпечення позову не додано будь-яких доказів того, що відповідач намагається уникнути виконання судового рішення або ж вживає заходи щодо відчуження належного йому майна.

Посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення заявлених вимог, не є обґрунтованою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи викладене, та у відповідності до зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Ухвала суду складена і підписана 07 лютого 2023 року.

Суддя В.І. Цитульський