Номер провадження: 22-ц/813/2237/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ "Сенс Банк" на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Сенс Банк», Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття із реєстрації місця проживання,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій просила суд визнати протиправним та скасувати рішення департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо зняття із реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням лише у судовому порядку.

Позивач стверджує, що у департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради були відсутні підстави передбачені ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 для зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання.

Крім того позивач посилається на той факт, що АТ «Альфа-банк» незаконно отримало право власності на квартиру.

Позивач вказує на те, що вона придбала спірну квартиру частково за власні кошти та частково за кредитні, а саме придбання квартири відбулось за 50.000 доларів США кредитних коштів, а 9.000 доларів США власних коштів, а тому вона та її син не можуть бути зняті із реєстрації у даній квартирі та виселені із неї.

В підтвердження своєї правової позиції позивач посилається зокрема на постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду у справі №310/2950/18 від 12 квітня.2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття із реєстрації місця проживання було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо зняття із реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн., 40 коп.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку АТ "Альфа Банк". В скарзі, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з численним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення вийшов поза межі судового розгляду та встановив обставини, які не були предметом розгляду у справі та фактично не могли бути.

Обсяг дослідження по поточній справі складається щодо дій державного органу та АТ «Альфа-Банк» щодо зняття з реєстрації саме на момент звернення із заявою про втрату права користування позивачки, чи дійсно існували законні підстави для таких дій.

Апелянт зазначає, що вказана справа не є цивільною та повинна була розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Між цим, Департаментом проведено зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 з підстав втрати нею права користування квартирою, яка в свою чергу настала у зв`язку з позбавленням позивача права власності на квартиру шляхом звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

21 лютого 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При цьому посилаючись на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам та не ґрунтуються на вимогах закону.

Також 20.02.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо наявності між ОСОБА_1 та АТ «Альфабанк» судових справ, зокрема судової справи №522/18864/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», Юридичного департаменту Одеської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та судової справи №522/22114/20 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

28 лютого 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач інформує що на момент відкриття апеляційного провадження в законодавстві, що регулює здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відбулись зміни, а саме набув чинності Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон), на підставі якого було прийнято Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265.

Департамент вважає, що оскільки на даний час нормами діючого законодавства прямо передбачено право власника здійснювати зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, які зареєстровані у житлових приміщеннях, які належать йому на праві приватної власності, прийняття рішення по справі № 522/20632/19 не надаватиме позивачу бажаного захисту, за яким вона зверталась до суду.

А отже, прийняття рішення по вказаній справі не перешкоджатимє власнику житла повторно звернутись до Департаменту для отримання адміністративної послуги та здійснити зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі пункту 2 частини 1 статті 18 Закону та пункту 57 Порядку.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою АТ "Альфа Банк" на рішення Приморського райнного суду м. Одеси від 20.10.2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття із реєстрації місця проживання було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2021 року справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Розгляд справи призначено на 11:45 год. 02.03.2023 р.

20 лютого 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Рева Дмитром Сергійовичем було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 02.03.2023 року на 11:45 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_1 ).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рева Дмитра Сергійовича про проведення судового засідання, призначеного на 11:45 год. 02.03.2023 р. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_1 ) було задоволено.

01 березня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника АТ «Сенс Банк» надійшло клопотання про зміну назви апелянта з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Протокольною ухвалою від 02.03.2023 року вказане клопотання було задоволено.

У судовому засіданні представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в грудні 2019 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття із реєстрації місця проживання.

Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №200624-24/050.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник - ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000,00 дол. США (п`ятдесят тисяч доларів США). Метою отримання кредиту послужила купівля квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де позивач проживає і по сьогоднішній день.

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 28 квітня 2006 року ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за 59.000,00 доларів США.

Відтак, квартира була придбана частково за кредитні кошти у розмірі 50.000 доларів США, а частково за власні кошти ОСОБА_1 у розмірі 9.000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №200624-24/050 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 28 квітня 2006 року було укладено іпотечний договір, згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., реєстровий номер 253 від 28 квітня 2006 року.

Судом встановлено, що 22 червня 2018 року державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною, КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу», було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41741092, згідно до якого було проведено державну реєстрацію права власності на її квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за новим власником - іпотекодержателем АТ «Укрсоцбанк».

11.10.2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття із реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зазначивши підставою для задоволення цієї заяви, те що ОСОБА_1 втратила право користування даним житлом.

11.10.2019 адміністратор Департаменту прийняв рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із втратою нею права користування вищевказаною квартирою.

Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером ПАТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно передавального акту АТ «АльфаБанк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами без необхідності внести зміни до відповідних договорів.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 50997890 від 06.02.2020 року, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського Артема Едуардовича власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було змінено на АТ «Альфа-Банк».

Підставою для ухвалення вищевказаного рішення став передавальний акт від 11.10.2019 року, видані АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк».

Внаслідок вищенаведеного право власності на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 перейшло в примусовому порядку від ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», а згодом до АТ «Альфа-Банк».

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Право на житло є одним з фундаментальних прав людини, гарантованих не тільки Конституцією України, а і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), має велике економічне і соціальне значення, а тому суд при вирішенні спору, пов`язаного з правами на житло, зобов`язаний встановити не тільки законність втручання у право на повагу до житла та його мету, а також необхідність такого втручання в демократичному суспільстві.

Відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції кожній особі гарантується, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1990 року у справі Powell and Rayner v. the U.K.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 1986 року в справі Gillow v. the U.K.), так і на наймача (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року в справі Larkos v. Cyprus).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно з пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Отже, при здійсненні зняття з реєстрації місця проживання особи до уповноваженого органу подаються документи, зі змісту яких випливає про позбавлення права користування житловим приміщенням, судове рішення, що набрало законної сили, інший документ, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що «відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання».

Суд першої інстанції встановив, що заяви від позивача про зняття її з місця реєстрації не надходило, судові рішення, яким визнано позивача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, виселено їх чи знято з реєстрації місця проживання, не ухвалювалися.

За встановлених обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що лише перехід права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження припинення підстав існування права позивача на користування зазначеною квартирою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач порушив законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо зняття із реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що вказана справа не є цивільною та повинна була розглядатись за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Суть та характер спірних правовідносин, їхній суб`єктний склад, спрямованість заявлених вимог і механізми (засоби) їх задоволення в своїй сукупності зводяться до того, що предметом спору у цій справі є вимоги про захист права власності на нерухоме майно або захист житлових прав, або/та захист кожним із цього складу учасників справи свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цього права можна здійснити одним із способів, передбачених цивільним законом, за правилами цивільного судочинства.

Спір про захист права конкретної особи на майно чи житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних правовідносин, але їхня участь у цих відносинах не змінює характеру (суті) спірних правовідносин, не перетворює такий спір на публічно-правовий і не дозволяє поширювати на них положення адміністративної юрисдикції.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином правовідносини, які склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки в цьому випадку існує спір про майнове право, а саме: про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із права власності та права на житло.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду в тотожних за змістом і суб`єктним складом правовідносинах, викладених у постановах від 21 вересня 2020 року в справі № 260/1539/19, від 22 травня 2019 року в справі №826/10011/16, від 18 червня 2019 року в справі №537/3653/16-а, від 30 липня 2019 року в справі №826/7335/17, від 31 липня 2019 року в справі №2340/3949/18, від 18 вересня 2019 року в справі №826/15287/17, від 05 серпня 2020 року в справі №265/3034/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року в справі №826/15287/17.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції правильно застосував наведені норми матеріального права, надав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки по суті стосуються незгоди з рішенням суду першої інстанції.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ " Сенс Банк"- залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Сенс -Банк», Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття із реєстрації місця проживання- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін