Провадження № 2/337/41/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Запорізької міської ради про стягнення моральної шкоди, який мотивує тим, що 15.09.2021р. приблизно о 08.45 год. на вул. Каховській у Дніпровському районі м. Запоріжжя, біля входу на територію у ТОВ «Техпром», яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд.38, куди він прямував на співбесіду з питання можливого працевлаштування, на нього напав безпритульний собака невідомої породи, який був без ошийника і без ознак чіпування, та вкусив його за ліву ногу. Внаслідок цієї події він відчув сильний біль та перелякався, йому було заподіяно тілесні ушкодження, у зв`язку з чим в цей же день він був змушений звернутися за медичною допомогою до травмпункту КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, де йому було промито і оброблено рану на нозі та встановлено діагноз: «укушена рана лівої голені». Наступного дня він відвідав поліклініку №1 м.Запоріжжя, де черговий лікар його опитав та порадив подивитись, чи живий той собака, який його вкусив, щоб визначитись чи є підозра захворіти на сказ та потреба у проходженні відповідної терапії. У зв`язку з цим він на таксі повернувся на місце події, де, не виходячи з автомобіля, побачив, що собака живий, проявів хвороби не виявляє та все ще знаходиться без нагляду. Втретє він повернувся на місце події 23.02.2022р. та виявив, що той собака, який його вкусив, знаходиться на тому ж місці без ошийника та чіпу. Вважає, що саме внаслідок бездіяльності міської ради, яка не вживала належних заходів щодо вилову та щеплення безпритульних собак, і сталася така подія. Внаслідок таких подій він пережив фізичний біль, сильний стрес та у зв`язку з цим душевні страждання. Крім того, внаслідок такого нападу він втратив в той день можливість працевлаштуватись, оскільки не потрапив на співбесіду до потенційного роботодавця, була нанесена шкода його діловій репутації, оскільки він є пунктуальною людиною та завжди дотримується домовленостей. Також він був вимушений витрачати багато часу для захисту своїх прав.

Посилаючись на наведені обставини просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2022р. за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

07.09.2022р. від представника Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не зазначає у позові, яке саме рішення, дія чи бездіяльність Запорізької міської ради завдало йому шкоди. Виконавчі органи Запорізької міської ради завжди оперативно реагують на звернення громадян з приводу безпритульних тварин. Дані про те, що позивач з вересня 2021 року по день звернення до суду звертався до Запорізької міської ради або до КП «Побутовик», яке має здійснювати координацію роботи з контролю за дотриманням вимог законодавства і Правил поводження з тваринами у м. Запоріжжя, а також до правоохоронних органів з повідомленням щодо агресивно налаштованої безпритульної тварини на АДРЕСА_1 відсутні. Відповідач вважає, що у позовній заяві не достатньо доведені і не обґрунтовані обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та не підтверджено належними доказами, що тілесні ушкодження йому спричинено саме безпритульною собакою. Стосовно моральної шкоди, позивачем не обґрунтовано якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно шкоду та розмір шкоди, а також не надано відповідних доказів. Просив в задоволені позову відмовити.

14.09.2022р. від представника позивача адвоката Писаренко С.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому він зазначив, що шкода, заподіяна безпритульними тваринами, у разі не виявлення власника, підлягає відшкодуванню органом місцевого самоврядування, на території якої їх виявлено. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19.01.2022р. у справі №761/17947/20 при розгляд спору у подібних правовідносинах. Створення відповідачем спеціально призначеного комунального підприємства для здійснення роботи з безпритульними тваринами не звільняє відповідача від відповідальності за шкоду, завдану нападом на особу безпритульною твариною. Дії відповідача не призвели до попередження нападу собаки на позивача, отже така діяльність була недостатньо ефективною, а відповідачем допущена бездіяльність у питання здійснення благоустрою населеного пункту з метою забезпечення безпечних умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, унаслідок якої позивач зазнав тілесних ушкоджень. Доводи відповідача, що собака, який напав на позивача, має власника є припущенням, таких доказів відповідачем не надано. Щодо незвернення позивача, який зазнав нападу безпритульного собаки до відповідача або до поліції, то зазначив, що ніякими нормативно-правовими актами не врегульована поведінка жертви нападу тварини та не встановлено ніяких обов`язкових дій в такому випадку. На даний час відповідач не надав ніяких доказів щодо вжиття заходів проти безпритульного собаки на вул. Каховській, хоча з позовної заяви обізнаний про наявність цих обставин.

29.09.2022р. під час підготовчого засідання представником відповідача подані додаткові письмові пояснення по справі в яких зазначено, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, а також доказів спричинення позивачу моральної шкоди та її розмір, наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльність відповідача та спричиненою шкодою.

Ухвалою суду від 29.09.2022р. підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Писаренко С.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні просили відмовити у задоволені позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях. Після оголошення перерви представник відповідача ОСОБА_3 додатково пояснила, що стороною позивача не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Не доведено, що собака, на яку вказує позивач, є безпритульною, в той час коли вона може належати ТОВ «Техпром». Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні теж не підтвердив обставин, на які вказує позивач. Просила відмовити у позові повністю.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

14.09.2021р. через мобільний додаток-месенджер «Вайбер» позивач ОСОБА_1 від ТОВ «Техпром» отримав запрошення завітати на склад наступного дня на 9.00 на АДРЕСА_2 . Скріншот вказаного запрошення позивач надав у паперовому вигляді (арк.9), оригінал досліджено під час судового розгляду на телефоні позивача.

Згідно з довідкою КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, 15.09.2021р. ОСОБА_1 звернувся до травмпункту лікарні, де йому встановлено діагноз «укушена рана с/з лівої голені ІІ категорії». Проведено огляд, туалет рани, ас. пов`язка. Рекомендована явка у поліклініку до радіолога 16.09.2021р., німесил 1п. 2 рази в день 5 днів (арк.10, 33).

В матеріалах справи містяться копії двох фотознімків собаки від 23.02.2022р., які надані позивачем (арк.11-12).

Також судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради №33 від 26.04.2017р. затверджено Програму поводження з тваринами у м. Запоріжжя на період 2017-2022 роки. Зокрема, у п.5 Програми зазначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері поводження з тваринами здійснюється КП «Побутовик», органами управління патрульної поліції у м.Запоріжжя департаменту патрульної поліції, інспекцією з благоустрою Запорізької міської ради, районними адміністраціями Запорізької міської ради, житловими організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, громадськими організаціями. Координацію роботи з контролю за дотриманням вимог законодавства і Правил поводження з тваринами має здійснювати КП «Побутовик» (арк.42-48).

На підставі Статуту КП «Побутовик» ЗМР, який затверджено розпорядженням міського голови 11.05.2018р. №161р, метою діяльності підприємства є, зокрема, робота, пов`язана з поводженням з тваринами у м. Запоріжжі, зменшення їх чисельності гуманними шляхом, створення умов безконфліктного співіснування людини та тварин на території м. Запоріжжя (п.3.1.3). Видами діяльності підприємства є, зокрема, здійснення контролю на території м.Запоріжжя за дотриманням вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правил утримання тварин у м.Запоріжжя, Програми поводження з тваринами у м.Запоріжжі на період 2017-2022 роки, інших нормативно-правових актів у даній сфері; реєстрація/перереєстрація собак, котів, які утримуються фізичними та юридичними особами у м.Запоріжжя у відповідності до Правил утримання тварин в м.Запоріжжя, ідентифікація тварин шляхом чіпування, кліпсування або маркування; ведення загальної електронної бази даних реєстрації домашніх та інших тварин у м.Запоріжжя; вилов, вилучення домашніх та інших тварин; тимчасова ізоляція тварин; облік безпритульних тварин, їх чіпування, кліпсування або маркування та ведення Єдиного реєстру безпритульних тварин; стерилізація та вакцинація безпритульних тварин (п.3.2) (арк.49-54).

Згідно з інформацією директора Департаменту (апарату) виконавчого комітету Запорізької міської ради №13-19/15 від 22.09.2022р., за період з 01.09.2021р. по 31.08.2022р. ОСОБА_1 зі зверненнями щодо агресивно налаштованої безпритульної тварини до Запорізької міської ради не звертався (арк.66).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є знайомим позивача ОСОБА_1 15.09.2021р. вранці вони разом йшли по АДРЕСА_1 . Він прямував на роботу на ТОВ «Компаніт», де на той час працював, а ОСОБА_1 йшов влаштуватись на роботу у ТОВ «Техпром». В цей час до позивача підбіг собака та вкусив його за ногу, порвав йому штани. При цьому собака був без нашийника, бігав вільно.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.56 Конституції України).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ч.2 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п.1), у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч.1 ст. 1173 ЦК України).

За змістом ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

Статтею 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові; домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі; безпритульні тварини - домашні тварини, що залишилися без догляду людини або утворили напіввільні угруповання, здатні розмножуватися поза контролем людини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Статтею 15 вказаного Закону встановлено, що для утримання безпритульних тварин створюються притулки для тварин, які можуть створюватися органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадськими і благодійними організаціями та фізичними особами. Притулки для тварин діють за рахунок коштів їх власників, а також будь-яких інших не заборонених законом джерел. Місцеві бюджети можуть передбачати кошти на створення притулків для тварин та відшкодування витрат притулкам по утриманню тварин незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 1, 7, 9, 10 ст.24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову.

Виловлені безпритульні домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову обов`язково утримуються на карантинних майданчиках служби або підприємства, що здійснює вилов, і можуть бути повернуті власникам із дозволу ветеринарної установи після пред`явлення реєстраційного посвідчення та оплати вартості витрат на вилов і утримання.

Якщо протягом двох місяців з моменту заявлення про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні.

У разі відмови особи від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено.

Частинами 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Система місцевого самоврядування відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування» включає, зокрема, територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 зазнав нападу безпритульного собаки на вулиці Каховській у місті Запоріжжі, внаслідок чого йому було завдано тілесних ушкоджень у вигляді укушеної рани лівої голені ІІ категорії, через що він переніс стрес, відчував фізичний біль, страх, побоювання за своє здоров`я, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральної шкоди.

Представниками відповідача факт завдання позивачу тілесних ушкоджень внаслідок нападу безпритульного собаки не спростовано.

Доводи і аргументи представників відповідача про відсутність доказів того, що позивача покусав саме безпритульний собака не можуть бути прийняті до уваги, оскільки частиною 1ст.24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що собаки, незалежно від породи, належності та призначення, які знаходяться без власника на вулицях, інших громадських місцях, вважаються безпритульними.

На думку суду, не відповідають вимогам діючого законодавства доводи представників відповідача про те, що собака, яка покусав позивача, може перебувати у чиїй-небудь власності, так як вони не підтверджені доказами і господар собаки так і не встановлений, а отже належність собаки конкретній особі є лише припущенням, на якому не може ґрунтуватись рішення суду.

При цьому наведеними вище доказами, зокрема, довідкою КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, показами свідка ОСОБА_5 в частині нападу собаки на позивача, підтверджується факт укушення позивача собакою, яка знаходилась на вулиці без власника та догляду людини, тобто безпритульною собакою, в той час, як на їх спростування відповідачем будь - яких доказів суду не надано.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що собака, який покусав позивача, перебував виключно на території ТОВ «Техпром» з посиланням на пояснення допитаного в суді свідкаОСОБА_5 , оскільки пояснення вказаного свідка в цій частині є неконкретними, непослідовними, суперечливими.

Так, спочатку вказаний свідок повідомив, що напад собаки на позивача стався в м.Запоріжжі на вул. Каховській, по якій він разом з позивачем прямували - він на роботу на підприємство ТОВ «Компаніт», позивач - щоб влаштуватись на ТОВ «Техпром», підприємства розташовані поруч та огороджені парканами. Потім зазначив, що події відбувались у місцевості, де поряд розташовано декілька підприємств. Після повідомив, що собака був на території ТОВ «Техпром», ворота якого були відкриті.

Отже, у суду наявні обґрунтовані сумніви у достовірності повідомлених цим свідком обставин щодо конкретно визначеного місця нападу собаки на позивача на вул. Каховський в м. Запоріжжі, зокрема на території підприємства.

Доказів на підтвердження своїх доводів щодо місця нападу собаки на позивача, представниками відповідача суду не надано.

На підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що органом місцевого самоврядування Запорізькою міською радою була допущена бездіяльність у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення безпечних умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, яка полягає в тому, що міська рада не здійснює дієвих заходів щодо спрямування належної організації та вилову безпритульних собак та їх тимчасової ізоляції, а також розподілення тварин у відповідний притулок, така бездіяльність знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками спричинення тілесних ушкоджень позивачу.

Таким чином, суд вважає, що саме Запорізька міська рада є особою, яка повинна утримувати безпритульних тварин, в тому числі собак, і саме на неї покладається обов`язок з відшкодування завданої такою твариною шкоди.

Створення Запорізькою міською радою комунального підприємства «Побутовик» до повноважень якого відноситься, зокрема, контроль на території м.Запоріжжя за дотриманням вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правил утримання тварин у м.Запоріжжя, Програми поводження з тваринами у м.Запоріжжі на період 2017-2022 роки, інших нормативно-правових актів у даній сфері; вилов, вилучення домашніх та інших тварин; тимчасова ізоляція тварин; облік безпритульних тварин, їх чіпування, кліпсування або маркування, не перекладає відповідальність за шкоду, заподіяну безпритульним собакою, на це підприємство, оскільки представником територіальної громади міста є саме Запорізька міська рада, яка в свою чергу, як вже зазначалось, допустила бездіяльність у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, внаслідок чого була заподіяна шкода здоров`ю позивача, котра вилилась для нього у перенесенні моральних страждань.

Відповідальність за безпритульних тварин покладається на територіальні громади, на території яких їх було виявлено.

Доводи представників відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, спричинення тілесних ушкоджень позивачу внаслідок бездіяльність відповідача у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, тривалість, глибину фізичних і моральних страждань позивача, зокрема, бере до уваги характер отриманих тілесних ушкоджень - укушена рана лівої голені ІІ категорії, через що він вимушений був звернутись до лікарні за медичною допомогою, коли мав намір в той час працевлаштуватись, переніс стрес, відчував фізичний біль, страх та побоювання за своє здоров`я, зокрема можливого зараження на сказ, на що вимушений витрачати як фізичні, так і психічні ресурси, вимушений був витрачати час на отримання правової допомоги з метою захисту своїх прав та інтересів.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Вказану позивачем суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн. суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст.23 ЦК України та обставинам даної справи.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 49,62 грн. (992,40 грн. х 3000,00 грн. / 60000,00 грн.).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької міської ради (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволення іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Запорізької міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 49 (сорок дев`ять) гривень 62 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2023 року.

Суддя М.В. Сидорова