Справа 688/4486/23
№ 2/688/1006/23
Ухвала

30 жовтня 2023 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України,

встановив:

26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, у якому просить стягнути з держави Російська Федерація розмір відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок експропріації Російською Федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 672421 доларів США 18 центів, що в перерахунку на національну валюту України становить 24583718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 35000 євро, що в перерахунку на національну валюту України становить 1259300 грн, а всього 25843018,34 грн.

Вважаю даний позов слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції (підсудності).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , що долучена до позову, вбачається зареєстроване місце проживання позивача по АДРЕСА_1 . Позовна заява не містить посилання на докази, що така територія є тимчасово окупованою РФ.

Також на початку позовної заяви зазначено адресу проживання позивача: АДРЕСА_2 , проте доказів зареєстрованого місця проживання чи перебування ОСОБА_1 в м. Шепетівка Хмельницької області до матеріалів позову не долучено.

Крім того, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач зареєстрований в смт. Завалля Голованівського району, на яке поширюється територіальна юрисдикція Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

З огляду на наведене вище суд позбавлений можливості без уточнення цих відомостей вирішити питання щодо підсудності цього позову.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що незаконна експропріація РФ природних ресурсів під час незаконної окупації території АРК, Луганської та Донецької областей РФ порушила низку прав і основоположних свобод, визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколів до неї та призвела до нанесення їй матеріальної шкоди в розмірі в розмірі 672421 доларів США 18 центів, що в перерахунку на національну валюту України становить 24583718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 35000 євро, що в перерахунку на національну валюту України становить 1259300 грн, а всього 25843018,34 грн, визначаючи такий еквівалент станом на 20 січня 2023 року. При цьому позовна заява не містить дати її написання, а надіслана позивачем Укрпоштою та отримана судом 26 жовтня 2023 року. Отже, позивачем не зазначено грошовий еквівалент заподіяної шкоди у національній валюті на час звернення до суду з даним позовом, як і не зазначено в чому саме полягає заподіяна позивачу майнова та моральна шкода, заподіяна збройною агресією РФ. Додані до матеріалів інформаційні статті із загальнодоступних джерел та засобів масової інформації не можуть свідчити про точну суму майнової шкоди, заподіяної позивачу.

Таким чином, в супереч вищевказаним вимогам позовна заява не містить зазначення ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. Що в свою чергу також позбавляє суд можливості визначити суму судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, та всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

В порушення даних норм, у позовній заяві відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) та зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач, посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що звільнений від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдану йому майнову та моральну шкоду самим фактом збройної агресії іншої держави відносно України та експропріацією природних ресурсів українського народу, що, в свою чергу, не пов`язане з його вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибеллю, пораненням, перебуванням в полоні, незаконним позбавленням волі або викраденням, чи порушенням його права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином відсутні підстави вважати позивача таким, що в силу вимог закону звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слід зауважити, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц). А відповідно до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684 грн.

Позивач просить стягнути із РФ на його користь майнову шкоду в розмірі 672421 доларів США 18 центів, що в перерахунку на національну валюту України станом на 23.01.2023 року становить 24583718,34 грн та моральну шкоду в розмірі 35000 євро, що в перерахунку на національну валюту України гривню становить 1259300 грн., а всього 25843018,34 грн, а отже до сплати позивачем підлягає судовий збір у розмірі 13420,00 грн, а в разі уточнення грошового еквіваленту заподіяної шкоди станом на час звернення до суду в більшому розмірі з урахуванням визначених сум.

В порушення наведеного до позовної заяви позивачем не долучено доказів сплати судового збору чи звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно положень ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 4, 51, 175 ЦПК України, обов`язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. У разі пред`явлення позову до неналежних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі. Разом з тим, суд зобов`язаний роз`яснити позивачу його право заявити позов до належного відповідача.

Так, позивачем в якості відповідача зазначено Державу Російську Федерацію в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, натомість у позові не зазначено обґрунтувань та не викладено обставин щодо порушення прав позивача Міністерством юстиції Російської Федерації.

За таких умов позивачу слід визначитись з колом відповідачів у справі, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача або не до всіх осіб, які мають бути відповідачами у справі, є окремою достатньою підставою для відмови у задоволенні позову навіть за умови доведення підстав позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю подальший рух позовної заяви неможливий, у зв`язку з чим позивачу слід надати строк для усунення вищевказаних недоліків, а саме подати до суду позовну заяву відповідно до кількості учасників справи із зазначенням: ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги із зазначенням та долученням доказів, що підтверджують вказані обставини; конкретизованих позовних вимог та способу (способів) захисту його прав або інтересів, передбаченого законом або іншого способу (способів) захисту його прав та інтересів, які не суперечитимуть закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та про наявність у позивача або іншої особи оригіналів поданих ним усіх письмових та електронних доказів та долученням доказів сплати судового збору чи звільнення від його сплати відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Козачук