Справа №701/638/22
Номер провадження2/701/25/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 967157.

По сусідству із ОСОБА_1 у житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_2 , якому належать суміжна земельна ділянка із кадастровим номером :01:003:0031. Попереднім власником сусідньої земельної ділянки був ОСОБА_3 , який у законному порядку відчужив вищевказаний житловий будинок із земельною ділянкою на користь ОСОБА_2 .

Так, після того, як новим власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0031 став відповідач було виявлено, що він здійснює фактичне використання земельної ділянки більшою площею ніж у нього зазначено у правовстановлюючих документах, тобто фактично використовує земельну ділянку позивача. На земельній ділянці позивача відповідач розмістив сіносховище. Також, на земельній ділянці розташований паркан, який розмежовує дві земельній ділянки, а саме позивача та відповідача. Проте даний паркан фактично не розмежовує дві суміжні ділянки, а розташований на земельній ділянці позивача, а тому фактично площа земельної ділянки відповідача є більшою ніж зазначено у правовстановлюючому документі.

Провівши обстеження земельної ділянки Позивача, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035 інженер - землевпорядник ОСОБА_4 надав відомість про встановлені межові знаки. Так, у даній відомості зазначено, що при обстеженні земельної ділянки визначено, що в точках 14, 1, 2, 3 межа збігається із існуючою огорожею. У точках 8 - 13 за згодою суміжного землекористувача ОСОБА_5 , було встановлено нові межові знаки (дерев`яні кілки), у точках 4,5,6,7 межові знаки не встановлювалися так як поворотні точки знаходяться на території суміжної ділянки, власником якої є відповідач.

8 серпня 2022 року на замовлення ОСОБА_2 , інженер - землевпорядник ОСОБА_4 провів за присутності відповідача та позивача огляд земельної ділянки яка належить відповідачу. Після проведення огляду інженер землевпорядник повідомив, що має місце відхилення від меж землекористування земельної ділянки ОСОБА_2 , від меж земельної ділянки, що зареєстрована у Державному земельному кадастрі України. Інженер землевпорядник повідомив, що площа земельної ділянки яка належить відповідачу становить 0,4278 га, проте на момент проведення обстеження площа землекористування становить 0,4495 га, а тому не відповідає площі та конфігурації зазначеній у державному акті.

На думку позивача, суміжний землевласник, відповідач по справі - ОСОБА_2 , незаконно змінив межі своєї земельної ділянки захопивши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та сіносховища, тобто змістив свою земельну ділянку в бік земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували на задоволення позовних вимог через їх безпідставність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків та позиції сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що позивач є власником земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 967157

По сусідству із позивачем у житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_2 , якому належить суміжна земельна ділянка кадастровим номером :01:003:0031. Попереднім власником сусідньої земельної ділянки був ОСОБА_3 , який у законному порядку відчужив вищевказаний житловий будинок із земельною ділянкою на користь ОСОБА_2 .

Відповідач по справі, як новий власник земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0031, фактично використовує земельну ділянку більшої площі ніж у нього зазначено у правовстановлюючих документах, тобто фактично використовує земельну ділянку позивача, на якій розміщено сіносховище та паркан, що належить відповідачу.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до Маньківської селищної ради та відділу поліцейської діяльності № 1 Уманського районного управління поліції ГУНП у Черкаській області. Маньківська селищна рада своїм Листом № С-21/02-25 від 31.05.2022 р. повідомила, що встановити факт самочинного розміщення сіносховища гр. ОСОБА_6 на земельній ділянці позивача не можливо та рекомендувала відповідачу звернутися до спеціалізованої організації яка має право на проведення робіт щодо відновлення меж в натурі та поновити межі земельних ділянок.

На звернення позивача до інженера - землевпорядника ОСОБА_4 із метою встановлення межових знаків було проведено обстеження земельної ділянки позивача, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035 та надано відомість про встановлені межові знаки, згідно яких в точках 14, 1, 2, 3 межа збігається із існуючою огорожею. У точках 8 13 за згодою суміжного землекористувача ОСОБА_5 було встановлено нові межові знаки (дерев`яні кілки), у точках 4,5,6,7 межові знаки не встановлювалися так як поворотні точки знаходяться на території суміжної ділянки, власником якої є відповідач.

08 серпня 2022 року на замовлення ОСОБА_2 , інженер - землевпорядник ОСОБА_4 провів за присутності відповідача та позивача огляд земельної ділянки яка належить відповідачу. Після проведення огляду, інженер землевпорядник повідомив, що має місце відхилення від меж землекористування земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 , від меж земельної ділянки, що зареєстрована у Державному земельному кадастрі України. Інженер землевпорядник повідомив, що площа земельної ділянки яка належить відповідачу становить 0,4278 га, проте на момент проведення обстеження площа землекористування становить 0,4495 га, а тому не відповідає площі та конфігурації зазначеній у державному акті.

Зазначену позицію інженер - землевпорядник ОСОБА_4 підтвердив і в судовому засіданні, та зокрема зазначив, що він проводив встановлення меж земельних ділянок позивача та відповідача. Земельні ділянки обох сусідів зареєстровані в державному земельному кадастрі, про що вчинено запис і присвоєні кадастрові номери. Після обміру земельних ділянок, виявилось, що земельна ділянка ОСОБА_7 відрізняється від тих розмірів, які зазначені в державному земельному кадастрі з присвоєними кадастровими номерами. Їхня межа - чорна лінія 2. (а.с. 69) При обмірах земельної ділянки, межа проходить по встановленій огорожі. Коли вони переміряли по цій огорожі, то встановився факт невідповідності межі із цією межею земельної ділянки, яка зареєстрована в державному земельному кадастрі. Після того були записані розміри якими користуються сторони. У ОСОБА_1 виходить менша площа, ніж зазначена в документі, а в ОСОБА_2 більша площа ніж зазначена в документі. Розбіжності в розмірах не є похибкою.

Інженери - землевпорядники мають функціонал держгеокадастру і через особистий кабінет отримують дані з координатами від державного земельного кадастру. Відповідно ці дані координати були винесені в натуру і тоді на місцевості побачили розбіжність фактичних розмірів із зазначеними розмірами та координатами ділянок у правовстановлюючих документах.

В судовому засіданні були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 які повідомили суду про стосунки, що склались між сторонами по справі, про час та обставини за яких здійснювались забудови земельних ділянок та хто їх проводив, однак вони не простували письмові докази надані сторонами та досліджені судом, як і не простували покази та матеріали надані інженером - землевпорядником ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суміжний власник земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0031, незаконно змінив межі своєї земельної ділянки захопивши частину земельної ділянки позивача кадастровий номер :01:003:0035, шляхом встановлення паркану та сіносховища, тобто змістив свою земельну ділянку в бік земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103- 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

За правилами статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення чи, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЗК України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Розгляд питань про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а також вирішення інших земельних спорів, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядалися органом місцевого самоврядування здійснюється судами в порядку цивільного судочинства (абз. 2 п. 1 ПП ВСУ від 16.04.2004р. № 7).

Отже, ураховуючи вищевикладене, в судовому засіданні належним чином встановлено факт того, що суміжний землевласник ОСОБА_2 - відповідач по справі, безпідставно змінив межі своєї земельної ділянки захопивши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та сіносховища, тобто змістив свою земельну ділянку в бік земельної ділянки, що належить Позивачу на праві приватної власності, а отже порушене право підлягає захисту у судовому порядку.

Таким чином, оскільки межі земельної ділянки належної позивачу змінились самовільним зайняттям відповідачем, то вони підлягають відновленню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним та допустимим в даному випадку способом захисту прав позивача буде саме усунення відповідачем перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою позивача шляхом знесення тієї частини паркану та звільнення тієї частини земельної ділянки, на якій розташований сінник, що безпосередньо зайняті відповідачем в межах земельної ділянки належної позивачу. Такий спосіб усунення перешкод є найбільш сприятливим для сторін у справі, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 78, 91, 107, 152 ЗК України,ст. ст. 15, 319, 373, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 який є власником суміжної земельної ділянки, відновити межі земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035 та знести паркан та сарай, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_1 яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0035.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 08.03.2023 року.

Суддя В.Л. Маренюк