РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат звернулась ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 листопада 2022 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 з матір`ю; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 (п`ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій зокрема зазначила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має повних 16 років. Він надав Рівненському міському суду заяву в якій висловив своє бажання після розірвання шлюбу між батьками залишитись проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Зважаючи на ці обставини, в органу опіки та піклування немає правових підстав для підготовки висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 . У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи думку і бажання неповнолітнього, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. Судові засідання у справі просить проводити без участі представника органу опіки та піклування.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2002 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим 18 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, щ ОСОБА_2 та ОСОБА_6 одружилися 18 травня 2002 року, про що зроблено запис за №429. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 .

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 21 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №1538. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач заявлені позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Оскільки неповнолітній син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав до Рівненського міського суду письмову заяву у якій зазначив, що вів висловлює своє бажання після розірвання шлюбу між батьками залишатись і надалі проживати з матір`ю ОСОБА_1 , тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Однак, оскільки в судовому засіданні представник позивача не довів належними та допустимими доказами тих обставин, що відповідач спроможний сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн. за заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Окрім того, оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст.110-112,141,160 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 18 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №429 розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 з матір`ю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду 04 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_4 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 992,40 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне, вул.Поштова, 2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов