ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/6684/19

провадження № 22-ц/4809/114/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Дуковський О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2022 року (суддя Іванова Н.Ю.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, заперечень на відзив

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та просить:

-стягнути з ОСОБА_2 47 978 грн завданої матеріальної шкоди;

-стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 травня 2014 року об 11.40 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «Chery-T11Tiggo», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в м. Кіровограді по вул. Московській, навпроти будинку №105 розпочав виконувати розворот, не зайнявши завчасно відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, що призвело до зіткнення з автомобілем «ОРЕL Моvаnо», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (батько позивача), який рухався в попутному напрямку в лівій смузі для руху. Відповідач ОСОБА_2 перед виконанням маневру не переконався в безпечності своїх дій, чим порушив п.10.1 та 10.4 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

На місце пригоди прибули працівники ВДАІ Кіровоградського МВ, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.

Згідно постанови Кіровоградського районного суду від 06 червня 2014 року по справі № 390/1471/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

16 вересня 2014 року Апеляційним судом Кіровоградської області була винесена постанова, якою постанову Кіровоградського районного суду від 06 червня 2014 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності залишено без змін.

В 2015 році батько позивача ОСОБА_3 , звернувся із заявою до Кіровоградської дирекції ПрАП «Українська пожежно-страхова компанія», для здійснення страховиком виплати страхового шкодування потерпілому, згідно договору страхування АС/7121776 від 28 грудня 2013 року, укладеного з Моторним (транспортним) страховим бюро України.

20 травня 2014 року страховою компанією було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу - «ОРЕL Моvаnо», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

В 2015 році ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 2 098,92 грн та з Моторного (транспортного) страхового бюро України у якості відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди 50 000,00 грн.

Відповідно до висновку експерта № 573 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 11 травня 2016 року проведеної КВ Одеського НДІСЕ МЮ, в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля «Chery-T11 Tiggo» ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР України.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2016 року у справі № 405/2300/15-ц, в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки було відмовлено.

За висновком експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 29 березня 2018 року № 833/834/18-27 в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля «Chery-T11Tiggo» ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху.

За умови своєчасного належного виконання водієм автомобіля «Chery-T11 Tiggo ОСОБА_2 вимог п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, він мав можливість не створювати небезпеки для руху водію автомобіля «ОРЕL Моvаnо» і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем.

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року, в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДПТ, відмовлено повністю.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2019 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року залишено без змін.

Згідно висновків страхової компанії, сума відновлювального ремонту автомобіля «ОРЕL Моvаnо» склала 141 138,64 грн.

Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, згідно полісу обов`язкового страхування відповідача ОСОБА_2 складає 50 000 грн.

Позивачем було здійснено ремонт належного йому автомобіля.

В зв`язку з викладеним вважає, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню розмір шкоди заподіяної його майну - 47 978,00 грн, а з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування - 50 000 грн.

У відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі ( а.с.101-107 том 1). Вказує, що посилання позивача на постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2019 року, що презумпцію про невинуватість ОСОБА_2 може бути спростовано виключно позивачем, в зв`язку з тим, що він раніше не приймав участь у цивільних та адміністративних справах, є такими що не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 у позовній заяві в підставу поновлення строку на звернення щодо отримання страхового відшкодування зазначає, що з 5 жовтня 2016 року приймає участь в операції об`єднаних сил, не знав і не здогадувався про слухання цивільної справи, тільки 02 вересня 2019 року ознайомився із процесуальними документами.

Твердження позивача не може прийматися, оскільки не має жодного стосунку до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регламентує порядок отримання страхового відшкодування.

ДТП відбулось 19 травня 2014 року, а оплату за ремонт свого транспортного засобу власник здійснив 01 липня 2014 року, що підтверджується матеріалами судової справи. Це підтверджує про обізнаність ДТП та можливість виконувати свої права та обов`язки відповідно до Закону.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача викладені в позовній заяві щодо порушення ОСОБА_2 , при здійсненні водієм маневру розвороту з правої смуги руху, п.9.4. 10.1 та 10. 4 Правил дорожнього руху, згідно висновку № 833/834/18-27, оскільки відсутність вини ОСОБА_2 встановлено у справі № 390/1471/14-п.

Сторона мала змогу надіслати особисто або через представника документи передбачені ст. 35 Закону, оскільки така можливість підтверджується квитанціями та актом здачі-прийняття робіт за якими позивач оплачував ремонт свого транспортного засобу від 01 липня 2014 року.

Також звертає увагу на те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася ще 19 травня 2014 року, а заява про страхове відшкодування не подавалась до страхової компанії у передбачений термін.

ОСОБА_1 не виконав всіх передбачених Законом вимог для отримання страхового відшкодування, тому страхова компанія не має жодних підстав для здійснення відповідного відшкодування щодо його пошкодженого майна.

Представником відповідача ОСОБА_2 до суду подано заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої вказано, що в позовній заяві сторона просить поновити строк для звернення до суду, в обґрунтування причини пропуску строку вказує, що 02 вересня 2019 року він приїхав до м. Кропивницького де зустрівся зі своїм батьком, який ознайомив його з процесуальними документами та рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда, Кропивницького апеляційного суду по цивільній справі № 404/8133/16-ц, відносно відповідача ОСОБА_2 , тобто тоді він і дізнався про завдану завдану шкоду, а саме 02 вересня 2019 року.

Зазначене не відповідає дійсності.

19 травня 2014 року сталось ДТП за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В 2015 році ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_3 та МТСБУ, третя особа: ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, справа № 405/2300/15-ц.

07 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Ознайомившись з матеріалами справи у грудні 2019 року їм стало відомо, що ОСОБА_1 07 липня 2016 року особисто отримував копію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2016 року по справі № 405/2300/15-ц, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого додається та яке міститься в матеріалах справи 405/2300/15-ц. Тобто про всі процесуальні дії ОСОБА_1 стало відомо 07 липня 2016 року.

Крім того, детально ознайомившись з документами, які були надані ОСОБА_1 до власної позовної заяви, виходить, що ОСОБА_1 знав, що належний йому автомобіль потрапив в ДТП і, що йому завдано матеріальний збиток, оскільки згідно квитанції № к111/1/33 від 04 липня 2014 року, він здійснив оплату ремонту належного йому автомобіля.

Вважає, що твердження ОСОБА_1 про необізнаність щодо завдання йому матеріального збитку є недоведеними. Просив суд застосувати положення ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності (а.с.228-229 том 1).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України належними та допустимими доказами не доведено наявності підстав для відшкодування майнової шкоди.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст. 110 ЦПК України, не обґрунтував та не мотивував в рішенні відхилення судом висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 29.03.2018 №833/834/18-27, висновку експерта № 573 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 11.05.2016 та висновку інженерно-транспортної експертизи від 09 липня 2020 року № 1025/1026/20-27.

Апеляційна скарга містить посилання на норми права та виклад обставин.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі, встановлено строк для подачі відзиву.

21 грудня 2022 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 08 лютого 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.73-75).

У відзиві на апеляційну скаргу представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.64-66 том 2) просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Посилається на п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» де вказано, що у такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Таким чином, обов`язковою умовою для прийняття рішення про страхове відшкодування, у відповідності до вимог діючого законодавства, є встановлення вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Позивачем не надано до суду рішення яким би встановлювалась вина ОСОБА_2 у ДТП, що мало місце 19.05.2014. За відсутності вини застрахованого при тому, що ДТП відбулося в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, законодавством не передбачено виплату страхового відшкодування.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 викладені в позовній заяві щодо порушення ОСОБА_2 при здійсненні водієм маневру розвороту з правої смуги руху, п.9.4, 10.1 та 10. 4 Правил дорожнього руху, згідно висновку №833/834/18-27, оскільки відсутність вини ОСОБА_2 встановлено у справі №390/1471/14-п.

Обставини справи встановлені судами

Встановлено, що 19 травня 2014 року відносно відповідача ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 , 19 травня 2014 року о 11:40 год. керував автомобілем Chery-Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кіровограді по вулиці Московській, навпроти будинку 105 розпочав виконувати розворот не зайнявши завчасно відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, що призвело до зіткнення з автомобілем ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку в лівій смузі для руху. Перед виконанням маневру не переконався в безпечності своїх дій. Внаслідок пригоди обидва автомобіля отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 по ст. 124 КпАП України провадженням закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення (а.с.14 том 1).

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року, постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_2 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін (а.с.15-17 том 1).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2016 року по справі №405/2300/15-ц, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовлено (а.с.20-23 том 1).

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що автомобілем ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу, керував його батько ОСОБА_3 .

20 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до відповідача, страхової компанії для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, згідно договору страхування АС/7121776 від 28 грудня 2013 року, укладеного з ОСОБА_2

20 травня 2014 року страховою компанією складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

Згідно службових документів страхової компанії, сума відновлювального ремонту автомобіля ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 склала 141 138,64 грн.

Позивач визначив стягнення з ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 47 978 грн, а з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.

За висновком інженерно-транспортної експертизи від 09 липня 2020 року № 1025/1026/20-27, в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля Chery- Т11 Tiggo ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1. та 10.4 Правил дорожнього руху (текст надано в дослідницькій частині висновку). За умови своєчасного належного виконання водієм автомобіля Chery- Т11 Tiggo ОСОБА_2 вимог п. 9.4, 10.1. та 10.4 Правил дорожнього руху він (водій автомобіля Chery- Т11 Tiggo) мав можливість не створювати небезпеки для руху водію автомобіля ОРЕL Моvаnо і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем. У даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля ОРЕL Моvаnо ОСОБА_3 , у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР, з моменту виявлення початку маневру розвороту автомобіля Chery- Т11 Tiggo його перетинання смуги руху автомобіля ОРЕL Моvаnо, слід було відповідно до вимог п. 12.3 ПДР ужити заходів до екстреного гальмування транспортного засобу. З причин, що зазначені в дослідницькій частині висновку, на даному етапі експертним шляхом вирішити питання про те, «чи мав водій автомобіля ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 , технічну можливість уникнути зіткнення?», не представляється можливим. Через відсутність можливості експертним шляхом вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля ОРЕL Моvаnо ОСОБА_3 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Chery- Т11 Tiggo, встановити, дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, не представляється можливим.

Узагальнені доводи і заперечення учасників справи

У судовому засіданні 08 лютого 2023 року представник позивача підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Від представника ОСОБА_2 , адвоката Любченка В.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв`язку з зайнятістю представника в інших судових засіданнях (а.с.79 том 2).

Разом з тим, представником до вказаної заяви не долучено належних доказів на підтвердження того, що він задіяний в інших судових засіданнях.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Невмотивоване відкладення судового розгляду свідчитиме про порушення принципу розумності строків розгляду справи та затягування судового процессу, що є недопустимим.

Тому заява представника відповідача про відкладення розгляду справи, з підстав необґрунтованості, не задоволена колегією суддів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволеню не підлягає за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Спірні правовідносини виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування збитків за пошкоджений автомобіль.

Відповідно до статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За загальними положеннями статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішується судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Так, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 , 19 травня 2014 року о 11:40 год. керував автомобілем Chery-Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кіровограді по вулиці Московській, навпроти будинку 105 розпочав виконувати розворот, не зайнявши завчасно відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, що призвело до зіткнення з автомобілем ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку в лівій смузі для руху. При цьому перед виконанням маневру не переконався в безпечності своїх дій. Внаслідок пригоди обидва автомобіля отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 по ст. 124 КпАП України провадженням закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року, постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2014 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_2 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін. Постановами визначено про невстановленість протиправної поведінки відповідача у заподіянні транспортному засобу позивача шкоди, як і не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача із заподіяною шкодою.

За наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджені обидва автомобілі, учасників пригоди, і кожен з водіїв звертався до суду за відшкодуванням отриманої майнової шкоди. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2016 року по справі №405/2300/15-ц, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовлено. Вказано, що неправомірність дій ОСОБА_3 (водій транспортного засобу позивача) у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не встановлена. Посилання ОСОБА_2 на висновки суду апеляційної інстанції у адміністративній справі, порушеній щодо нього за ст. 124 КУпАП не встановлюють презумпцію вини ОСОБА_3 .

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року (а.с.15-17 том 1) вказано за наслідком пояснень учасників ДТП та співробітника ОСОБА_4 , що у момент зіткнення автомобіль ОСОБА_2 стояв, а водій ОСОБА_3 рухався в цій же полосі руху та допустив зіткнення, із схеми ДТП вбачається, що гальмівний шлях автомобіля ОСОБА_3 складає 23 м.

Відповідно до змісту ч. 6, ч. 7 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. є обов`язковою для суду.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Об`єктивна сторона стосується обставин, встановлених рішенням суду.

Тобто встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У розглянутій Апеляційним судом Кіровоградської області справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, приймали участь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який оскаржував постанову районного суду.

Таким чином, з урахуванням встановленого судовими рішеннями, зокрема і у справі про адміністративне правопорушення, виходить, що у даній справі пошкодження транспортних засобів відбулося за наслідком дії автомобіля «ОРЕL Моvаnо», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням батька позивача на автомобіль «СНЕRУ-Тіggо», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою суду у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що водій ОСОБА_2 не вчиняв порушень Правил дорожнього руху.

У зв`язку з наведеним доводи позивача про порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, які привели до пошкодження автомобіля «ОРЕL Моvаnо», номерний знак НОМЕР_2 , і спричинення збитків, є такими що не заслуговують на увагу, обставини дорожньої пригоди встановлені рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 довів, що він не вчиняв протиправних дій та відсутня його вина у пошкодженні автомобіля «ОРЕL Моvаnо», номерний знак НОМЕР_2 , а тому на нього не може бути покладена цивільно-правова відповідальність за збитки, завдані пошкодженням цього транспортного засобу.

Сторона позивача опирається на експертні висновки.

Відповідно до висновку за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи від 09 липня 2020 року № 1025/1026/20-27, в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля Chery-Т11 Tiggo ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1. та 10.4 Правил дорожнього руху (текст надано в дослідницькій частині висновку). За умови своєчасного належного виконання водієм автомобіля Chery-Т11 Tiggo ОСОБА_2 вимог п. 9.4, 10.1. та 10.4 Правил дорожнього руху він (водій автомобіля Chery- Т11 Tiggo) мав можливість не створювати небезпеки для руху водію автомобіля ОРЕL Моvаnо і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем. У даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля ОРЕL Моvаnо ОСОБА_3 , у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР, з моменту виявлення початку маневру розвороту автомобіля Chery-Т11 Tiggo його перетинання смуги руху автомобіля ОРЕL Моvаnо, слід було відповідно до вимог п. 12.3 ПДР ужити заходів до екстреного гальмування транспортного засобу. З причин, що зазначені в дослідницькій частині висновку, на даному етапі експертним шляхом вирішити питання про те, «чи мав водій автомобіля ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 , технічну можливість уникнути зіткнення?», не представляється можливим. Через відсутність можливості експертним шляхом вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля ОРЕL Моvаnо ОСОБА_3 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Chery- Т11 Tiggo, встановити, дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, не представляється можливим (а.с.191-197 том 1).

Шкода визначена за наслідком звернення 20 травня 2014 року ОСОБА_3 (автомобілем ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу, керував його батько ОСОБА_3 ) до страхової компанії для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, згідно договору страхування АС/7121776 від 28 грудня 2013 року, укладеного з ОСОБА_2 20 травня 2014 року страховою компанією було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 . Згідно службових документів страхової компанії, сума відновлювального ремонту автомобіля ОРЕL Моvаnо, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 склала 141 138,64 грн.

Стороною позивача при зверненні до суду наданий висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 11.05.2016 року № 573, проведеної КВ Одеського НДІСЕ МЮ, згідно якої в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля, «Chery-T11 Tiggo» ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР України. Обставини ДТП визначені водієм ОСОБА_2 є технічно необґрунтованими, не відповідають виявленій дорожній обстановці (слідовій інформації). Вирішити питання чи відповідали дії ОСОБА_3 вимогам ПДР, не представляється можливим, в дослідницькій частині вказано причини (а.с.30-42 том 1).

За висновком інженерно-транспортної експертизи від 29 березня 2018 року № 833/834/18-27 проведеної КВ Київського НДІСЕ, в розглянутій дорожній обстановці, при здійсненні водієм автомобіля «Chery-T11Tiggo» ОСОБА_2 маневру розвороту з правої смуги руху, дії водія ОСОБА_2 не відповідали п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху.

За умови своєчасного належного виконання водієм автомобіля «Chery-T11 Tiggo ОСОБА_2 вимог п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, він мав можливість не створювати небезпеки для руху водію автомобіля «ОРЕL Моvаnо» і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем. Щодо дій водія ОСОБА_3 відсутня можливість вирішити питання чи міг він уникнути зіткнення (43-56 том 1).

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді адміністративної справи, попередніх цивільних справ, суди не встановили вину водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, за даними правовідносинами наявні преюдиційні судові рішення, які набрали законної сили.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що постанова суду про відсутність в діях водія складу відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Постанова від 5 вересня 2019 року справа №234/16272/15-ц.

Суд першої інстанції керуючись нормами матеріального права правильно визначився, що для відшкодування завданої шкоди має бути встановлена неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Тільки наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Позивач має довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. А відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Відсутність вказаних сукупних елементів, що становлять підставу відшкодування в діях відповідача, становить за неможливе задовольнити вимогу про відшкодування шкоди.

Щодо вимог позивача, пред`явлених до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», то вони нерозривно пов`язані з питанням відповідальності ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована цим страховиком згідно полісу № АС/7121776 від 28 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п. 2.1. ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки підстав для настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 у цій справі не встановлено (подія не являється страховим випадком) а також, враховуючи правильний висновок суду першої інстанції, пред`явлені позовні вимоги до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відсутність вини ОСОБА_2 у спричиненні пошкоджень автомобіля позивача доведена, тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні пред`явленої позивачем вимоги про відшкодування шкоди, страхової виплати.

Правильно суд першої інстанції виснував, що підстави для застосування наслідків спливу строків звернення позивача до суду, відсутні, оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381,382,383,384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2022 року - залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2022 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський