ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2889/22 Номер провадження 22-ц/814/2299/23Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Гречці Є.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Данько Інни Ігорівни на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2022 року (ухвалене суддею Блажко І.О., пований текст рішення складено суддею 14.10.2022 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій прохав суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 15000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до ДБР із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення працівниками правоохоронних органів Полтавської області та адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та з інших питань. Листом в.о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ТУ ДБР Андрієм Лесиком, вказана заява була перенаправлена до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві для прийняття рішення у відповідності до вимог КПК України. Протягом тривалого часу, уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, відомості за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР не вносилися, що стало підставою для звернення зі скаргою до слідчого судді Октябрського районного суду на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві. За результатами розгляду скарги від 21.01.2022 (справа №554/477/2022, провадження №1-кс/554/1287/2022) постановлена ухвала, якою скарга ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, які полягали у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 10.09.2021 задоволено. Зобов?язано службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України та невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені у заявах ОСОБА_1 від 10.09.2021, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Станом на день подання цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, службові особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.01.2022 не виконали, в порушення вимог ст.214 КПК України не внесли відомості до ЄРЛР, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до Октябрського районного суду м. Полтави з вказаною заявою. Внаслідок вказаних неправомірних дій посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, що полягають у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення за заявами ОСОБА_1 від 10.09.2021, йому було завдано значної моральної шкоди, під моральною шкодою він розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Дані обставини унеможливлюють встановлення непричетності ОСОБА_1 до інкримінованих злочинів, викликають дискомфорт та почуття несправедливості, як громадянина України, він змушений у судовому порядку захищати свої конституційні права, що забирає багато часу, завдає шкоду здоров?ю, порушує життєві ритми і зв?язки, для поновлення яких йому необхідне додатковий час та зусилля. Вказує, що ОСОБА_1 постійно перебуває в напруженому психологічному стані, з?явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння і саме головне, що внаслідок незаконного тримання стався розпад у його сім?ї, тому він і звертається до суду з даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю.

З вказаним рішенням суду не погодилася представник ОСОБА_1 - адвокат Данько І.І. та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохала скасувати рішенняОктябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не в повному обсязі досліджені надані позивачем докази, та не надана їм об?єктивна правова оцінка.

Зокрема вказує, що факт звернення до слідчих суддів зі скаргою на бездіяльність слідчих ТУ ДБР і в подальшому за результатом розгляду задоволення даної скарги є прямим доказом бездіяльності слідчих. Крім того, ще одним доказом бездіяльності слідчих ТУ ДБР і спричинення ОСОБА_1 моральних страждань є надмірна тривалість кримінального провадження. Тому вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження бездіяльності слідчих ТУ ДБР, розташованої у м. Полтаві, а отже є всі підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.

Також зазначає, що суд першої інстанції провів розгляд цієї справи без участі позивача не зважаючи на наявність клопотання представника позивача про перенесення судового засідання та неможливість слухання справи без участі позивача. Крім того, суд не мотивував своє рішення про розгляд справи без участі позивача та взагалі без його допиту в якості свідка, що в подальшому вплинуло на незаконне та несправедливе рішення.

Від ТУ ДБР у м. Полтаві надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 21.01.2022 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/477/2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви від 10.09.2021 задоволено. Зобов?язано уповноважену посадову особу ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 10.09.2021 про злочин до ЄРДР (а.с.5, 6).

Вказаним рішенням суду не встановлено протиправної бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави, 21.01.2022 внесені відомості до ЄРДР за №0000150 за ч.1 ст. 366 КК України, що підтверджуються витягом із ЄРДР (а.с.34).

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що через протиправну бездіяльність відповідача, що полягають у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення за заявами ОСОБА_1 від 10.09.2021 року йому було завдано моральної шкоди.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків. Тому, суд дійшов висновку, висновку що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. слід відмовити повністю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України і характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких посадові чи службові особи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом у вигляді моральної шкоди.

При розгляді позову, поданого на підставі статей 1173, 1174 ЦК України, позивач повинен довести, а суд встановити по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

Також позивач повинен довести, а суд встановити надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Згідно з частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності, та, таким чином, в порядку статті 307 КПК України під час досудового розслідування реалізується особою право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

При цьому, сама по собі наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення коштів на відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 638/1923/20, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок невнесення працівниками ТУ ДБР у м. Полтава відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, причинний зв`язок між діями слідчого поліції та настанням тих негативних наслідків, на які він посилався.

Факт того, що ухвалою слідчого судді зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Полтава забезпечити внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою позивача, не доводить заподіяння йому шкоди та не підтверджує наявності причинно наслідкового зв`язку між бездіяльністю уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Полтава та настанням шкоди. Права ОСОБА_1 у зв`язку із невнесенням слідчим відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР були відновлені ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи.

Таким чином, позивачем не доведено та не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2023 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін ______________ О.Ю. Кузнєцова