ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/717/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року, ухвалене суддею Ромазаном В.В. у цивільній справі №607/16366/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 38 700,00 грн відшкодування матеріальної шкоди та 7000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 26 січня 2014 року з вини водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено належний позивачу транспортний засіб Opel, д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно Висновку 575/14 експертного товарознавчого дослідження від 7 жовтня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel, д.н.з. НОМЕР_2 . в результаті його пошкодження у ДТП, становить 38 130,00 грн.

Цивільна відповідальність водія транспортного засобу Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована.

А тому відповідачка повинна відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, а також моральну шкоду, оскільки позивач протягом тривалого час не міг користуватись автомобілем, у нього з`явились депресивні настрої, утвердилась зневіра у життєвій і правовій справедливості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, так як власником автомобіля Nissan на момент ДТП було ПАТ КБ Приват Банк. Суд безпідставно допустив до участі у справі представника відповідача, який не являється законним користувачем або володільцем транспортного засобу.

Крім цього, отримавши від МТСБУ інформацію про відсутність договору обовязкового страхування цивільної відповідальності водія транспортного засобу Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , суд не врахував, що відповідно до вимог Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних автотранспортних засобів МТСБУ відшкодовує шкоду, спричинену транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також шкоду, заподіяну транспортним засобом, який вибув з володіння власника не з його вини, а в результаті дій іншої особи.

Аргументи щодо пропуску позивачем строку позовної давності в апеляційній скарзі відсутні.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 26 січня 2014 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_2 в м.Тернополі по вул. С.Будного, на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в кожному напрямку, керуючи транспортним засобом марки «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала стану дорожнього покриття, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Opel», д.н.з НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та який рухався в зустрічному напрямку.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.02.2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 . Правом керування зазначеним транспортним засобом згідно особливих відміток у зазначеному свідоцтві наділений ОСОБА_1 .

Станом на дату ДТП 26.01.2014 року договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 укладений не був, що підтверджується інформацією, зазначеною в листах Моторного (транспортного) страхового бюро України №9-02/22285 від 22.06.2021 року та від 05.04.2023 №9-03/11150.

Згідно висновку №575/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 жовтня 2014 року, виконаного СПД-ФО експертом - автотоварознавцем ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку станом на момент ДТП, завданого власнику автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 38 130 (тридцять вісім тисяч сто тридцять) грн. 00 коп.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.06.2015 року, яка набрала законної сили, у справі №607/5285/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позовну заяву ОСОБА_1 у зазначеній справі залишено без розгляду на підставі вимог п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, тобто у зв`язку із повторною неявкою належним чином повідомленого позивача у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно не відшкодувала шкоду, заподіяну ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2014 року.

30 березня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бахір Р.Д. подав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачкою прав позивача, однак відмовив у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Встановивши, що вина ОСОБА_2 за шкоду заподіяну, ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2014 року, а також розмір спричиненої позивачу шкоди підтверджується належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, за частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила 26 січня 2014 року року, тобто в день скоєння ДТП, а тому саме із цього часу у ОСОБА_1 виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.

Крім цього, ОСОБА_5 у 2015 році звертався в суд з позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 26 січня 2014 року, що додатково свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права та про особу, яка його порушила.

Враховуючи те, що до суду за захистом свого порушеного права позивач звернувся 28 вересня 2020 року - зі спливом строку позовної давності, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, так як транспортний засіб, яким вона керувала на момент ДТП 26 січня 2014 року належав ПАТ КБ ПриватБанк, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Позивач не предявляв жодних вимог до ПАТ КБ ПриватБанк та не визначав його відповідачем. Встановивши на підставі поданих сторонами доказів спричинення позивачу шкоди діями відповідачки ОСОБА_2 , суд прийшов до обгрунтованого висновку, що шкода позивачу спричинена саме відповідачем ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 та яка притягнута судом до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що відповідно до вимог Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних автотранспортних засобів МТСБУ відшкодовує шкоду, спричинену транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також шкоду, заподіяну транспортним засобом, який вибув з володіння власника не з його вини, а в результаті дій іншої особи, колегія суддів також оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що транспортний засіб «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 на момент ДТП, належав ПАТ КБ ПриватБанк та вибув з його володіння поза його волею, отже відсутні підстави для застосування п.п. в п.41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.а п.41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункт 34.1 статті 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

ОСОБА_1 позовних вимог до МТСБУ не предявляв, у позовній заяві не вказував про те, що він звертався до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, повідомляв МТСБУ про настання страхового випадку.

Тому враховуючи принцип диспозитивності судочинства, відсутні підстави для застосування п.п.а п.41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та стягнення з МТСБУ спричиненої позивачу шкоди.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Бершадська Г.В.