печерський районний суд міста києва
Справа № 2-2340/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Григоренко І.В.,

при секретарі судових засідань - Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

заявника: не з`явився,

стягувача: не з`явився,

боржника: не з`явився,

заінтересованої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва № 2-2340/12 від 18.06.2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва № 2-2340/12 від 18.06.2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 07.11.2007 року в розмірі 279 021,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2012 року становить 2 228 740,60 грн. та 9 571,90 грн., а також 3 219,00 грн. у відшкодування судових витрат.

На виконання зазначеного заочного рішення 15.04.2014 року видано виконавчий лист.

14.03.2016 року на підставі заяви представника ПАТ «ОТП БАНК» головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Григорян О.Г. відрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року у справі № 2-2340/12.

15.03.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір э відступлення прав вимоги за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 року, а тіхож договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № CNL-B00/055/2006 від 15.04.2006 року.

В подальшому, 18.03.2019 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ОСОБА_1 було ' укладено договір про відступлення прав вимоги № 02-18-03/19-К-1, а також договір № 04-18-03/19-К-2, згідно яких до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № CNL-300/055/2006 від 18.04.2006 року, а також за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 року.

07.08.2023 року матеріали цивільної справи № 2-2340/12 передано судді Григоренко І.В.

18.12.2-23 року від представника боржника - адвоката Філатової Т.М. надійшли заперечення на заяву про заміну стягувача.

Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи, учасники судового процесу в судове засідання не з`явились.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України, неявка сторін учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд визнав можливим провести розгляд заяви у відсутність учасників судового процесу.

Дослідивши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що зазначена заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 07.11.2007 року в розмірі 279 021,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2012 року становить 2 228 740,60 грн. та 9 571,90 грн., а також 3 219,00 грн. у відшкодування судових витрат.

На виконання зазначеного заочного рішення 15.04.2014 року видано виконавчий лист.

14.03.2016 року на підставі заяви представника ПАТ «ОТП БАНК» головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Григорян О.Г. відрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року у справі № 2-2340/12.

15.03.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір э відступлення прав вимоги за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 року, а тіхож договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № CNL-B00/055/2006 від 15.04.2006 року.

Як вбачається із договору про відступлення права вимоги від 15.03.2019, укладеному між АТ «ОТП БАНК» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (Новий кредитор), Первісний кредитор відступає у повному обсязі, а Новий кредитор набуває право вимоги у повному обсязі, належне Первісному кредиторові за кредитним договором, укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_2 № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 в розмірі 471 298,62 доларів СІЛА, що складаються з суми кредиту (основної суми боргу) в розмірі 249 724,87 доларів США та процентів в розмірі 221 573,75 доларів СІЛА (пункт 1.1 Договору від 15.03.2019).

З цього Договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з Кредитного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору (п. 1.2 Договору від 15.03.2019). Укладення Договору не тягне за собою будь-яких змін умов Кредитного договору (п. 1.3 Договору від 15.03.2019).

При цьому, Первісний кредитор передає та відступає новому Кредитору сукупність прав, належних Первісному кредитору за кредитним договором (п. 2.1 Договору від 15.03.2019). За цим договором Новому кредитору переходять всі права Первісного кредитора як сторони за Кредитним договором в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором та відповідно до норм чинного законодавства України (п. 2.2 Договору від 15.03.2019).

В подальшому, 18.03.2019 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ОСОБА_1 було ' укладено договір про відступлення прав вимоги № 02-18-03/19-К-1, а також договір № 04-18-03/19-К-2, згідно яких до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № CNL-300/055/2006 від 18.04.2006 року, а також за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 року.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2020, викладеному в постанові у справі № 63 8/22396/14-ц, наступне відступлення права вимоги має здійснюватися відповідно до глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1083 Цивільного кодексу України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Проте, Договір про відступлення права вимоги від 15.03.2019 за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007, укладений між АТ «ОТП БАНК» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (Новий кредитор) не містить в собі положень (пунктів), відповідно до яких сторони домовились про можливість відступлення права вимоги за цим договором третій особі.

Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, під правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги, переведення боргу, придбання майнових прав.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як визначено у ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Аналізуючи викладене, істотною умовою договору факторингу (відступлення права вимоги) є умова про компенсацію первинному кредитору вартості переданих прав і плата новому кредитору.

Згідно з ч. 1 ст. 76 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як визначено з ст. ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотиву є відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, ОСОБА_1 просить замінити сторону у виконавчому провадження з ПАТ «ОТП БАНК» на правонаступника ОСОБА_1 , оскільки 18.03.2019 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 02-18-03/19-К-1, а також договір № 04-18-03/19-К-2, згідно яких до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № CNL-300/055/2006 від 18.04.2006 року, а також за кредитним договором № ML-B00/107/2007 від 27.11.2007 року..

Проте, ОСОБА_1 не надано суду документи на підтвердження сплати грошових коштів за відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Окрім того, статтею 1054 ЦК України, визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Так, у постанові від 31.10.2018 року у справі №465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі застосувала у постанові від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 частково відступила від правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 465/646/11 шляхом конкретизації висновку, вказавши, що відступлення права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Суд встановив, що з укладенням Договору про відступлення права вимоги (цесії) відбулася заміна кредитора, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

При цьому заявник не надав докази, які б підтверджували, що попередній кредитор, а саме ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» було позбавлене фінансової ліцензії, перебувало у процедурі ліквідації та розпродувало свої активи з метою розрахунку зі своїми кредиторами.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою, позбавлений можливості набувати відповідно до Договору про відступлення прав вимоги (цесії) від 18.03.2019 року права вимоги за кредитним договором, стягувачем за яким заявник просить його визнати.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва № 2-2340/12 від 18.06.2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 512 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 260, 352, 354, 442, пп. 15.5. п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва № 2-2340/12 від 18.06.2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Григоренко