Номер провадження: 22-ц/813/7965/23
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя відмовлено.

ОСОБА_1 29 вересня 2023 року звернулась до суду з апеляційною скаргою та одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на військовий стан, та те, що рішення було ухвалено 07 лютого 2022 року без повідомлення позивачки, яка 25 лютого 2022 року покинула державу України, та відразу після повернення звернулась до суду про отримання повного тексту рішення, яке отримала 25 вересня 2023 року.

Перевіривши апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку апеляційного провадження, рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При цьому за змістом частини 2 статті 358 ЦПК України поновлення апеляційним судом пропущеного строку можливе виключно у разі подання апеляційної скарги у межах присічного річного строку, а в разі недотримання останнього з`ясування поважності причин строку на апеляційне оскарження взагалі не має істотного значення та не може жодним чином вплинути на однозначне вирішення питання про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відтак, встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.11.2018 у справі №54/239.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ухвалено 07 лютого 2022 року, повний текст складено 09 лютого 2022 року. Як вбачається з оскаржуваного рішення представник позивачки в судове засідання надала заяву, яка зареєстрована судом першої інстанції 07 лютого 2022 року, про розгляд справи у її відсутність. Також в заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Останнім днем для подання апеляційної скарги є 11 березня 2022 року.

Апеляційна скарга подана скаржницею 29 вересня 2023 року, тобто, через один рік та шість місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Визначальним для правильного застосування процесуального закону, що регулює питання про можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення поза межами річного строку згідно частини другої статті 358 ЦПК України є виключно подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, або пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи спростовується текстом оскаржуваного рішення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у цій справі має процесуальний статус позивача та в оскаржуваному рішенні зазначено, що представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Участь у розгляді справи представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 свідчить про належне повідомлення останньої про розгляд справи та про обізнаність заявника про судове провадження та розгляд справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку про інформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Заявник обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку через воєнний стан, зокрема, що 25 лютого 2022 року позивачка покинула нашу державу, та відразу після повернення звернулась до суду про отримання повного тексту рішення, яке отримала 25 вересня 2023 року.

На переконання заявника, запровадження воєнного стану на території України підтверджує поважність причини пропуску строку звернення заявника із апеляційною скаргою, проте апеляційний суд відхиляє такі доводи.

Суд виходить з того, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено подальшими Указами Президента України.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, в якому зазначено, що самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Заявник таких умов не зазначив.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Зазначені заявницею обставини - що 25 лютого 2022 року позивачка покинула нашу державу, не була повідомленою про час розгляду справи та не була викликана до суду, а відразу після повернення звернулась до суду про отримання повного тексту рішення, яке отримала 25 вересня 2023 року - не свідчать про наявність обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішенняБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року, тому апеляційний суд, здійснивши оцінку зазначених заявницею обставин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, доходить висновку, що наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження обставини не є обставинами непереборної сили.

Згідно із частиною третьою статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів вважає, що можливість подання апеляційної скарги протягом розумного строку залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Як вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Каракуця проти України» від 20 лютого 2017 року, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, оскільки вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Не проявивши належну зацікавленість у розгляді судового провадження, ініційованого самою позивачкою ОСОБА_1 тим самим пропустила встановлений законом присічний строк для апеляційного перегляду як особа, яка була обізнана про таке судове провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Таким чином, враховуючи наведене та те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (протягом понад 1 рік та 6 місяців), тому у відповідності до вимог п. 2 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року.

Копію цієї ухвали надіслати усім учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко