Єдиний унікальний номер справи 183/3782/22
Провадження № 2-з/183/14/23

У Х В А Л А

07 березня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним та визнання його договором купівлі-продажу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Іванова М. М. звернулася до суду з позовом до відповідачів - до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просить:

- визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 15 січня 1997 року, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1-78 удаваним та визнати його договором купівлі-продажу;

- визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 чистину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя.

28 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення її позову, яка обґрунтована тим, що предмет спору в справі є визнання договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 удаваним, визнання договору дарування договором купівлі-продажу та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що є підстави вважати, що спірний будинок, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди може бути відчужено на користь третіх осіб у разі невжиття заходів забезпечення позову. Тож, на думку заявника невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити подальше виконання рішення суду у цій цивільній справі. Накладення арешту є необхідним заходом з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та забезпечення фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову.

У зв`язку з чим, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона обґрунтована та підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частинами 1, 2, 3 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має урахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Судом установлено, що предметом спору, що виник між сторонами у цій справі, є житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з договором дарування житлового будинку серії ААВ № 291776 від 15 січня 1997 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок А, саманий обкладений цегельною плиткою, житловою площею 37,3 м2, з надвірними побудовами: сарай Б, вбиральня В, сарай Г, сарай Д, колодязь 1, огорожа 2-4, що знаходиться у АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці місцевої с/Ради.

Як стверджує заявник, є підстави вважати, що спірний будинок, що, на думку позивача, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

З досліджених судом доказів, наданих заявником на підтвердження своїх доводів, викладених у заяві про забезпечення позову, установлено, що наразі відповідач ОСОБА_2 намагається відчужити належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, указаний будинок виставлений на продаж, що убачається з фото об`яв про продаж вищезазначеного будинку із зазначенням номера телефону відповідача ОСОБА_2 .

Ураховуючи, що між сторонами виник спір з приводу будинку, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, беручи до уваги заявлені позивачем вимоги, подані докази на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову та вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати, суд з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити частково заяву та забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії з відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, обрані заходи забезпечення позову не обмежать права відповідача на користування та володіння указаним нерухомим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким фізичним чи юридичним особам вчиняти особисто, чи через інших осіб будь-які дії, пов`язані з відчуженням нерухомого майна житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі договору дарування житлового будинку, серія ААВ та номер 291776 від 15 січня 1997 року - до набрання законної сили рішення суду, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно, а також нотаріусам, як суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом вчинення будь-яких реєстраційних дій (в тому числі, але не виключно, реєстрацію прав власності, реєстрацію правочинів щодо відчуження тощо), пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 07 березня 2023 року.

Суддя Г.Є. Майна