Справа № 202/3373/22
Провадження № 2/202/237/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді Кухтіна Г.О.

за участю:

секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

05.07.2022 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

17.10.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, перше судове засідання було призначено на 13.12.2022 о 09.30 годині.

В судові засідання призначені на 09 год.30 хв. 13.12.2022 року, 09 год.00 хв. 10.01.2023 року, 10 год.00 хв. 08.02.2023 року сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час підготовчого засідання повідомлялись неодноразово, засобів зв`язку ані позивача ані відповідача в позові не зазначено.

Таким чином, судом встановлено, що позивач систематично та без поважних причин не з`являється в судові засідання, не повідомляє суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав.

В той же час, звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав передбачає передусім його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на нього обов`язок добросовісно користуватись своїми правами.

Так, суд вважає, що позивач, неодноразово та систематично не з`являється до суду у судові засідання, не надав заяви про розгляд справи за його відсутність, обґрунтованої заяви про відкладення розгляду справи, інформації про поважність його неявки, та ін., що не дає суду можливість ухвалити рішення у справі по суті спору.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.50 (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11.09.97 та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в ній, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні від 15.07.2002 у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів принцип неприпустимості зловживання правами у даному конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання позивачем наданими їй правами та обов`язками.

Окрім вищевикладеного, суд також враховує правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в інформаційному листі № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012, щодо балансу захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку із такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За встановленими правилами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки позивача та невиконання ним свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи у його відсутність, вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

При цьому суд зазначає, що залишення заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду з даною позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-3, 223, 257-261, 263, 294 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.О. Кухтін