Справа № 161/7453/17
Провадження № 2/161/619/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.,

секретаря Лесько Б.Я.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - Мозольської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсії.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року замінено сторону позивача на правонаступника Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії по втраті годувальника з 12.06.2015 р., як непрацюючий пенсіонер. Однак, в ході перевірки проведеної працівниками позивача, згідно даних системи персоніфікованого обліку індивідуальних відомостей відповідач працевлаштований з 01.09.2015 р. до ТзОВ «Родинні Інвестиції», про що не повідомив позивача. В результаті не подання даних про працевлаштування до ТзОВ «Родинні Інвестиції» та перерахунку пенсії позивачу, як працюючому пенсіонеру виникла передплата пенсії відповідно до ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.09.2015р. по 31.10.2016р. в сумі 4 611,60 грн. Частиною 1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з бору пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У зв`язку з тим, що відповідач відмовився добровільно повертати суму підплати пенсії, позивач просить суд, стягнути з відповідача в користь Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області надміру виплачену суму пенсії в розмірі 4 611,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач був працевлаштований до ТзОВ «Родинні Інвестиції» та останнє за відповідача сплачувало внески, що вважається працевлаштуванням. Ці обставини відповідач приховав від позивача під час оформлення пенсії по втраті годувальника, що є порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому надміру виплачена сума пенсії в розмірі 4 611,60 грн. підлягає стягненню. Одночасно представник позивача пояснила, що поданий представником відповідача висновок почеркознавчої експертизи, яким встановлено, що відповідача не підписував договори з ТзОВ «Родинні Інвестиції» не є доказом не працевлаштування відповідача у цьому підприємстві, а також що висновок може бути оскаржений.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в автокатастрофі загинула дружина ОСОБА_2 ОСОБА_3 . На утриманні ОСОБА_2 залишилися 2 дітей: неповнолітня ОСОБА_4 - донька покійної від першого її шлюбу над якою він оформив опікунство та їх спільний малолітній син - ОСОБА_5 . В зв`язку з цими трагічними подіями, відповідач звернувся до позивача за оформлення пенсії по втраті годувальника та подав для цього усі документи які вимагав позивач. В результаті така пенсії йому була призначена. Через близько півтора року відповідач отримав від позивача лист про необхідність повернути надміру виплачену суму пенсії по втраті годувальника в розмірі 4 611,60 грн. Підставою повернення пенсії значилося те, що відповідач не повідомив позивача про його працевлаштування до ТзОВ «Родинні Інвестиції» з 01.07.2015 року. Відповідач будь-яких договорів з цим підприємство не укладав, тим більше що з моменту смерті дружини і залишення на його утриманні двох дітей до дати укладення договору пройшло всього два тижні. У цей період відповідач намагався опанувати горе, яке спіткало його сімю. Після отримання повідомлення, відповідачем були вчинені звернення до держпраці, яка переадресувала його звернення в поліцію. За результатами розгляду заяви поліцією було відкрито кримінальне провадження, в якому відповідача визнано потерпілим та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування кримінального провадження, за клопотанням сторони відповідача, слідчим було призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет належності підпису відповідача на договорах із ТзОВ «Родинні Інвестиції». Згідно експертного висновку, підписи на вказаних договорах виконані не відповідачем, а відтак оскільки відповідач не укладав такі договори, то відповідно він про них не міг знати, а отже повідомити про це позивача під час оформлення пенсії по втраті годувальника. Зазначила також, що висновок почеркознавчої експертизи є належним доказом у справі і окремому оскарженню не підлягає, а оцінюється судом на рівні з іншими доказами у справі. Також зауважила, що у відповідності статті 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку покликається позивач у позові вказано, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тобто, надмірно сплачені кошти можуть стягуватися за наявності двох умов - внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. За наявності висновку почеркознавчої експертизи про те, що підписи на договорах з ТзОВ «Родинні Інвестиції» на які покликається позивач в позові, як доказ працевлаштування відповідача, не належать відповідачу, відсутній будь-який умисел відповідача на приховання чи не повідомлення позивачу даних, які могли вплинути на розмір пенсії по втраті годувальника. Тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки відповідач не міг повідомити позивачу про договори, яких не укладав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії по втраті годувальника з 12.06.2015р., як непрацюючий пенсіонер. Пенсія по втраті годувальника була призначена у зв`язку смертю в автокатастрофі дружини ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утримані ОСОБА_2 залишилися малолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька покійної ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , над якою відповідач встановив опіку відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №6211 від 27.10.2015 року.

Листом №8589/02-15 від 21.10.2016 року позивач повідомив відповідача про необхідність повернення надміру виплаченої пенсії в розмірі 4 611,60 грн. за період з 01.09.2015 р. по 31.10.2016 р., у зв`язку з встановлення позивачем обставин про працевлаштування ОСОБА_2 до ТзОВ «Родинні інвестиції» на підставі договору з 01.09.2015 року. Таким чином, на думку позивача ОСОБА_2 подав до органу уповноваженого на призначення пенсії недостовірні відомості, що є зловживанням своїми правами та обов`язками та у зв`язку з чим позивачем відповідачу здійснено переплату пенсії. Листом від 05.12.2016 року ОСОБА_2 повідомив позивача про те, що він ніколи не був працевлаштований у ТзОВ «Родинні інвестиції», яке розташоване у Львівській області. Просив не вчиняти дій щодо самовільного відрахування надміру виплаченої пенсії, до з`ясування ним усіх обставин.

04.01.2017 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Держпраці у Львівській області щодо його незаконного працевлаштування до ТзОВ «Родинні інвестиції». Вказана заява листом Головного управління Держпраці у Львівській області №1413/2/15-04 від 10.02.2017 року була скеровано до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Листом Шевченківського відділу поліції ГУНП у Львівській області №В-16/02/43/10-17 від 17.03.2017 року позивача було повідомлено про внесення до ЄРДР за № 90000920 від 24.02.2017 року відомостей про кримінальне правопорушення та про початок досудового розслідування. Відомості про кримінальне правопорушення внесені за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В ході досудового розслідування стороною потерпілого ОСОБА_2 до органу досудового розслідування скеровано клопотання про проведення у кримінальному провадженні почеркознавчої експертизи на предмет належності чи не належності підписів виконаних на договорах ТзОВ «Родинні Інвестиції» - ОСОБА_2 чи іншій особі. 05.12.2022 року Львівським НДЕКЦ МВС України в межах кримінального провадження проведено почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлені питання ким виконаний підпис на договорі про співробітництво з фізичною особо в графі`консультант ОСОБА_2 » - ОСОБА_2 чи іншою особою. Згідно висновку експерта № СЕ-16/114-22/20813-ПЧ від 05.12.2022 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 на договорах про співробітництво ТзОВ «Родинні Інвестиції» виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Таким чином, висновком судової експертизи в кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_2 не укладав із ТзОВ «Родинні Інвестиції» жодних договорів, в тому числі про працевлаштування, на який покликається позивач у свої позовній заяві, як на доказ працевлаштування позивача під час виплати йому пенсії по втраті годувальника, як непрацюючому пенсіонеру, а відтак не міг повідомити про них позивачу під час оформлення пенсії.

Статею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених участині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, в тому числі: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років та чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на застраховану особу покладається обов`язок повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії про обставини, що спричинили зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

На підставі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є зловживання позивача, як пенсіонера, щодо подання до органу уповноваженого на призначення пенсії, недостовірних даних, які могли вплинути на розмір призначеної пенсії. Такими зловживаннями на думку позивача є те, що відповідач не повідомив пенсійний фонд під час оформлення пенсії по втраті годувальники у 2015 році про той факт, що перебуває у трудових відносинах (працевлаштований) до ТзОВ «Родинні інвестиції» на підставі договору від 01.07.2015 року.

Відповідно до ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовим, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію про предмет доказування. Згідно ж ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Висновком судової експертизи в кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_2 не укладав із ТзОВ «Родинні Інвестиції» жодних договорів, в тому числі про працевлаштування, на який покликається позивач у свої позовній заяві, як на доказ працевлаштування позивача під час виплати йому пенсії по втраті годувальника, як непрацюючому пенсіонеру, а відтак не міг повідомити про них позивачу під час оформлення пенсії. В трудовій книжці ОСОБА_2 відсутні записи про його працевлаштування в ТзОВ «Родинні Інвестиції».

Встановлення вказаним висновком того факту, що відповідач не підписував договір із ТзОВ «Родинні Інвестиції», спростовує факт будь-яких зловживань відповідача під час подання позивачу відомостей під час оформлення пенсії по втраті годувальника. Так як такі відомості були йому не відомі і він не міг про них повідомити позивача.

Як на правову підставу для стягнення з відповідача наміру виплаченої суми пенсії, позивач покликається на ст.ст.102,103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають обов`язок пенсіонера повідомляти органу, що призначає пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Таким чином, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Отже, відповідальність особи повідомляти тому чи іншому органу про ті чи інші обставини, може наставати лише в разі коли ці обстави відомі особі і вона свідомо внаслідок зловживань своїми права не повідомили їх.

В ході розгляду справи та з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що зі сторони ОСОБА_2 при оформлені пенсії по втраті годувальника існували будь-які зловживання щодо подання позивачу недостовірних даних про його працевлаштування, як необхідні умови для застосування наведених вище правових норм. Покликання ж позивача в позовній заяві на такі зловживання у вигляді не повідомлення про наявність між відповідачем та ТзОВ «Родинні Інвестиції» укладеного договору про працевлаштування, спростовується висновком судової експертизи в кримінальному провадженні.

Таким чином, суд не вбачає жодних зловживань зі сторони ОСОБА_2 при оформленні пенсії, оскільки він не міг повідомити відомості про своє працевлаштування в ТзОВ «Родинні Інвестиції» в силу того, що такі відомості були йому не відомі.

Одночасно суд зазначає, що з правового аналізу ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що передумовою для стягнення наміру виплачених сум пенсії є рішення територіальних органів Пенсійного фонду про стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії. Однак, під час розгляду справи позивачем, як територіальним органом Пенсійного фонду, таке рішення до суду не подане, в матеріалах справи воно відсутнє. Натомість, на підтвердження розміру надміру виплаченої суми пенсії позивачем до суду надано довідку без номера датовану 20.03.2017 року, яка є відмінна від рішення про яке вказується у зазначених вище правових нормах.

У справах про стягнення суми надмірно виплачених коштів належним доказом є обґрунтований розрахунок суми, яку позивач вважає надмірно виплачену і яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про примусове стягнення зазначених коштів, позивач посилався на ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно, або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

При цьому, доказів того, що відповідач допустив будь-яку недобросовісну поведінку, чи подав до управління пенсійного фонду інформацію чи вчиняв дій, які призвели або могли б призвести до виникнення переплати, суду не надані.

На підставі ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: пенсії, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивачем не доведено та не наданого жодного доказу на ствердження тієї обставини, що ОСОБА_2 свідомо не надав відомості про своє працевлаштування, які призвели до зміни нарахування йому надмірної пенсії. Відтак в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та беззаперечні докази, які б свідчили про зловживання ОСОБА_2 , зокрема подання ним недостовірної інформації для призначення пенсії, які є єдиною підставо для стягнення надміру виплачених сум.

Оскільки в ході розгляду справи не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 4 611,60 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною йому управлінням пенсійного фонду, то підстави для повернення зазначеної суми відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що матеріали справи не містять, доказів допущення зловживань з боку пенсіонера ОСОБА_2 або подання вказаним пенсіонером недостовірних даних, що виключає можливість застосування вимоги ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача надміру виплаченої суми пенсії на підставі ст. 50 ЗУ "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" є безпідставною, необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.1215, ЦК України, ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 137, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, місцезнаходження: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука,22, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду виготовлений 11 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська