Провадження № 2/679/143/2023
Справа № 679/161/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бражук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

14 лютого 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача адвокатом Козійчуком О.І. зазначено:

між відповідачем ОСОБА_2 , в якості боржника, та позивачем ОСОБА_1 , в якості кредитора, укладено договір позики, за умовами якого боржник відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що 08 серпня 2022 року отримав в борг від кредитора 67600 гривень, зобов`язавшись повернути борг в повному обсязі в строк не пізніше 10 вересня 2022 року,

водночас, враховуючи, що кредитор позивач ОСОБА_1 надав грошові кошти, що були зняті готівкою з кредитної картки останнього за № НОМЕР_1 , сторони домовились, що позичальник відповідач ОСОБА_2 зобов`язується виконувати погашення відсотків, встановлених для кредитного карткового рахунку, за умовами АТ «Ощадбанк», зокрема, позичальник відповідач ОСОБА_2 зобов`язався разом із основним тілом позики сплатити проценти за користування коштами, а саме, 39% річних від суми позики, нарахованих за період до повного повернення позики, на підтвердження чого відповідач ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 власноруч написану розписку,

однак боржник відповідач ОСОБА_2 невчасно виконував свої грошові зобов`язання та не повністю повернув суму позики, зокрема, відповідач ОСОБА_3 передав позивачеві ОСОБА_1 лише суму у розмірі 66000 гривень: 23 серпня 2022 року 20000 гривень, 16 вересня 2022 року 6000 гривень, 19 жовтня 2022 року 40000 гривень, і, таким чином розмір заборгованості, станом на 19 жовтня 2022 року становить 1600 гривень,

тож, 19 жовтня 2022 року сторони підписали додаток до боргової розписки від 08 серпня 2022 року, де визначили новий строк для повного та остаточного виконання позичальником відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань до 25 жовтня 2022 року, які також вчасно не виконав,

у зв`язку з чим, 29 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , з метою уникнення додаткових втрат щодо нарахування АТ «Ощадбанк» штрафу та пені, самостійно здійснив погашення кредитної картки № НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною випискою фінансової установи,

що і слугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки, станом на час звернення до суду, тобто, 14 лютого 2023 року, відповідач ОСОБА_2 так і не здійснив ані погашення тіла позики на суму 1600 гривень, ані процентів в сумі 5922 гривні 87 копійок, у зв`язку із чим, керуючись ст.ст. 3, 15, 118, 119-120 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути 9353 гривні 27 копійок, з яких: 1600 гривень основний борг за тілом позики, 5922 гривні 87 копійок проценти за користування коштами, 1830 гривень 40 копійок інфляційні втрати.

15 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 15 лютого 2023 року, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

У строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження у справі від 15 лютого 2023 року, відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надав.

У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено:

відповідно до змісту розписки від 08 серпня 2022 року (а.с.9) відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 ), отримав в борг від позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 ), грошову позику у розмірі 67600 гривень, на термін до 10 вересня 2022 року, шляхом знаття готівкових коштів з кредитної банківської карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я позивача ОСОБА_1 , додатково зобов`язавшись виконувати погашення відсотків, встановлених за карткою № НОМЕР_1 , за умовами АТ «Ощадбанк», у розмірі 39 % річних від суми позики, разом з основним тілом кредиту,

відповідно до змісту додатку до боргової розписки від 19 жовтня 2022 року (а.с.11) відповідач ОСОБА_3 передав позивачеві ОСОБА_1 суму у розмірі 66000 гривень, зокрема: 23 серпня 2022 року 20000 гривень, 16 вересня 2022 року 6000 гривень, 19 жовтня 2022 року 40000 гривень, з визначенням строку для повного та остаточного виконання позичальником відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань до 25 жовтня 2022 року, і визначенням розміру заборгованості, станом на 19 жовтня 2022 року, у сумі 1600 гривень,

зі змісту виписки по картковому рахунку (а.с.10) вбачається, що 29 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , здійснив зарахування переказу в сумі 8637 гривень, в рахунок погашення заборгованості за кредитною карткою № НОМЕР_1 ,

розмір процентів за користування коштами вирахувано за період, з моменту отримання позичальником відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів, тобто, з 08 серпня 2022 року до моменту погашення заборгованості за кредитною карткою № НОМЕР_1 , тобто, до 29 жовтня 2022 року (82 дні), який становить суму 5922 гривні 87 копійок, виходячи з розрахунку: 67600 гривень х 0,39% річних від суми позики / 365 х 82 = 5922 гривні 87 копійок,

інфляційні втрати простроченого грошового зобов`язання, вирахувано за 2 місяці, тобто, з 10 вересня 2022 року до 19 жовтня 2022 року, з урахуванням індексу інфляції за вересень 2022 року 101,90, за жовтень 2022 року 102,50, відповідно до даних офіційного сайту НБУ, виходячи з розрахунку: 41600 гривень х 1,044 (сукупний індекс інфляції) 41600 гривень = 1830 гривень 40 копійок,

відповідно до інформації, наданої представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Козійчуком О.І. (вх. №1081/23 від 09 березня 2023 року) судові витрати на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , складають суму у розмірі 4500 гривень, відповідно до Договору про надання правової допомоги №2185 від 02 січня 2023 року (а.с.24) та актом від 07 березня 2023 року (а.с.25).

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ч.1 ЦК України), яке, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст.509 ч.3 ЦК України).

І зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до положень якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, і підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ч.2 п.1) ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ст.510 ч.1 ЦК України).

У відповідності до приписів діючого цивільного законодавства цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, і виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (ст.14 ЦК України).

І порушенням зобов`язання і є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК України).

Тож, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, і, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, при цьому, відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ч.2 ЦК України)

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми, при цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Положеннями ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і правочини можуть бути односторонніми та дво/багатосторонніми (договори).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами (ст.207 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також, одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі, повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Тож, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України), тобто, за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ст.1049 ЦК України).

Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, і, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

У відповідності до ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України, згідно положень якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у останнього виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням, внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також, три проценти річних від простроченої суми.

І нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, відповідно до ст.625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц).

Крім того, у постанові ВС від 22 вересня 2020 року (справа №918/631/19) сформульовано правовий висновок, що положення ст.625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, у тому числі, як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), при цьому, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, і приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У Постанові Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року (справа №905/21/19) зазначено, що при розрахунку «інфляційних втрат», у зв`язку з простроченням боржника виконання грошового зобов`язання, до цивільних, за аналогією закону, підлягають приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України №1078 від 17 липня 2003 року, та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №265 від 27 липня 2007 року, а також, визначений Порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (п.п.25-29 Постанови ВС від 26 червня 2020 (справа №905/21/19).

Так, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1/100) х (ІІ2/100) х (ІІ3/100) х (ІІZ/100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ2 індекс інфляції за другий місяць прострочення, ІІ3 індекс інфляції за третій місяць прострочення, ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Приймаючи до уваги, що прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики з боку відповідача ОСОБА_2 склало 2 місяці: у період з 10 вересня 2022 року по 19 жовтня 2022 року, на суму 41600 гривень, розрахунок суми боргу, з урахуванням індексу інфляції, виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, тож, інфляційне збільшення розраховується шляхом множення суми боргу на сукупний індекс інфляції та за мінусом суми боргу, зокрема: сукупний індекс інфляції: 101,90 (індекс інфляції вересень 2022 року) / 100 х 102,50 (індекс інфляції жовтень 2022 року) / 100 = 1,044, інфляційні втрати, визначені у позовній заяві, вирахувано у відповідності до діючого законодавства: 41600 (сума боргу) х 1,044 (сукупний індекс інфляції) 41600 (сума боргу) = 1830 гривень 40 копійок.

Тож, встановивши наявність з боку відповідача ОСОБА_2 не виконання належним чином і в установлений строк зобов`язання за договором позики, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів обґрунтованими, вмотивованими та переконливими.

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено, як факт укладення договору позики з фактом передачі грошової суми позичальнику, так і наявність невиконаного зобов`язання з боку відповідача ОСОБА_2 щодо повернення грошових коштів позикодавцю, відповідно до обумовлених умов, зазначених у розписці, наданої на підтвердження позовних вимог, а також, щодо необхідності відшкодування кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також, процентів від простроченої суми, що, на переконання суду, буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), та з огляду на конкретні обставини справи за результатами розгляду, враховуючи принцип співмірності, пов`язаний зі складністю провадження та наданих адвокатом послуг, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 :

судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом, що становить 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень,

витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень,

оскільки, визначені суми підтверджуються наданими до суду документами, знайшли своє відтворення у матеріалах цивільного провадження і відповідачем ОСОБА_2 не оспорюються.

На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 526, 530, 536, 625, 1047, 1048, 1049, 1050, 1549 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Козійчук О.І., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , в рахунок погашення боргу за договором позики, на підставі розписки від 08 серпня 2022 року:

основний борг за тілом позики у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень,

проценти за користування коштами у сумі 5922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 87 копійок,

інфляційні втрати у сумі 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) гривень 40 копійок,

судовий збір у сумі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень,

витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень,

а всього, суму у розмірі 14712 (чотирнадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень 27 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Козійчук Олександр Іванович, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 13 березня 2023 року.

Суддя