справа № 521/9408/19
провадження № 6/521/252/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Одесі заяву адвоката Єнчевої О.О. представника боржника ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», боржник ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Єнчева О.О. представник боржника ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про визнання виконавчого листа №521/9408/19 таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, 03 лютого 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення у справі №521/9408/19, яким частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813 грн 49 коп. та судовий збір у розмірі 359 грн 22 коп.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.10.2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» було залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року в частині стягнення судового збору у розмірі 359.22 гривень змінено, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у новій редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" () судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1921 гривень.

03 лютого 2021 року Малиновським районним судом міста Одеси и на виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813,49 гривень та судового збору у розмірі 1921 грн.

Виконавчий лист не був поданий на примусове виконання.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 було сплачено заборгованість у сумі 19813,50 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк».

На підставі вищезазначеного виконавчого листа № 521/9408/19 від 03 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 70926969 (боржником по якому виступає ОСОБА_1 ). Зазначене виконавче провадження перебуває на виконані у Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

29 березня 2023 року представником ОСОБА_1 було сплачено залишок боргу у вигляді судового збору 1921 грн. та подано заяву до Першого Малиновського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про закриття виконавчого провадження, до якої було додано копію платіжного доручення від 11 лютого 2022 року про сплату ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 19813,50 грн. на виконання рішення суду та квитанції від 29.03.2023 року про сплату 1921 грн.

Проте, вимоги зазначеної заяви державним виконавцем не виконано з огляду на відсутність листа від стягувача про отримання грошових коштів у розмірі 19813,50 грн.

Державний виконавець звернувся із запитом до стягувача, проте, 25 травня 2023 року стягувачем було відмовлено державному виконавцю у наданні інформації, посилаючись на порушення порядку направлення запиту.

Зазначає, що станом на дату подачі заяви, вимоги виконавчого листа № 521/9408/19 від 03.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813,49 гривень та судового збору у розмірі 1921 грн.- є виконаними шляхом їх добровільного виконання боржником, а тому наявні належні підстави для визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із припиненням зобов`язання боржника щодо сплати заборгованості стягувачу.

Посилаючись на те, що боржник виконав зобов`язання перед стягувачем АТ КБ «ПриватБанк», сплативши заборгованість за рішенням суду у повному обсязі, просить визнати виконавчий листа №521/9408/19, виданий 04 лютого 2021 року Малиновським районним судом міста Одеси, таким, що не підлягає виконанню.

Адвокат Єнчева О.О. заяву підтримала та надала клопотання про її розгляд за її відсутності.

Стягувач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, своїм правом на надання суду заперечень проти поданої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Відповідно суд розглядає заяву на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

03 лютого 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення у справі №521/9408/19, яким частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813 грн 49 коп. та судовий збір у розмірі 359 грн 22 коп.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.10.2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» було залишено без задоволення, Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року в частині стягнення судового збору у розмірі 359.22 гривень змінено, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у новій редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" () судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1921 гривень.

03 лютого 2021 року Малиновським районним судом міста Одеси на виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813,49 гривень та судового збору у розмірі 1921 грн.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 було сплачено заборгованість у сумі 19813,50 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк» до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією квитанції, доданої до матеріалів справи.

На підставі вищезазначеного виконавчого листа № 521/9408/19 від 03 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 70926969 (боржником по якому виступає ОСОБА_1 ). Зазначене виконавче провадження перебуває на виконані у Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

29 березня 2023 року ОСОБА_1 було сплачено залишок боргу у вигляді судового збору 1921 грн., що підтверджується копією квитанції, доданою до матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_1 виконано вимоги виконавчого листа у повному обсязі.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною першою статті 432ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ч.2 ст.432 ЦПК України).

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч.2 ст.432 ЦПК України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1ст.55 Конституції України.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Тобто, однією із матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про відсутність у боржника обов`язку повністю або частково виконати зобов`язання, у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи те, що на даний час зобов`язання боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом у справі № 521/9408/19 виконані, суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Єнчевої Олени Олександрівни представника боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий лист №521/9408/19 виданий 04.02.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.09.2014 року у загальному розмірі 19 813,49 гривень та судового збору у розмірі 1921 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 17.08.2023 року.

Суддя О.С. Леонов

17.08.23