ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини (суддя першої інстанції Антонюк О.А.)

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила збільшити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що в порушенням норм процесуального права, суд у рішенні вказує на те, що стан здоров`я дитини вже був предметом розгляду суду під час ухвалення рішення від 18.05.2018 року та не надає оцінку доказам, та не зазначає, причини відхилення цих доказів.

Вказує, на те, що відзив відповідача на позовну заяву не отримувала, а тому була позбавлена можливості надати докази на додаткові витрати дитини.

Зазначає, що за мінімальними підрахунками в місяць витрачала на дитину 13452,00 грн., з урахуванням 2452,00 грн., прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Витрати на реабілітацію та лікування дитини у 2021 році щомісячно становили 11634,33 грн., також сума виходить і у 2022 році і кожен рік ціна виконання Програми, проходження лікування та здійснення корекції здоров`я ОСОБА_4 тільки збільшується.

Наголошує на тому, що батьки повинні брати рівну участь у розвитку дитини, кожен із батьків тільки для виконання заходів програми та корекції здоров`я ОСОБА_4 має здійснювати у розмірі 5817 грн., із розрахунку 11634 грн.

ОСОБА_1 просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянути справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2013 року. Від цього шлюбу і спільного мешкання мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач раніше також перебував у першому шлюбі із ОСОБА_5 , від цього шлюбу він має доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2017 у справі № 201/17538/17 було вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця від дня подання даної заяви до її повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року у справі № 201/2430/18 було вирішено: зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 , на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу і заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові витрати у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На даний час, як стверджує позивачка, суттєво змінився стан здоров`я її з відповідачем спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не було предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/2430/18. Так, з 2019 року відповідно до Посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2019 року, ОСОБА_3 - є дитиною з інвалідністю. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю № 5 затвердженої Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 02 лютого 2021 року ОСОБА_7 має легку розумову відсталість з порушенням поведінки зі значно вираженою деформацією стоп ІІ-ІІІ ступеню, має обмеження у самообслуговуванні, до пересування, орієнтації, спілкування, контролю своєї поведінки, трудової діяльності, навчання, професійного навчання, здобуття освіти. Потребує відновної терапії, протезних виробів (ортопедичних виробів, ортопедичного взуття), психіатричної допомоги, медичного обстеження, психолого-педагогічної реабілітації (консультування, психологічно-педагогічної діагностики, психологічно-педагогічного патронажа, психологічної та педагогічної корекції) та санаторно-курортного лікування.

Відповідно до виписки з історії розвитку дитини виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 25 серпня 2021 ОСОБА_8 має проблеми розвитку з народження та в 2017-2018 році отримував курси лікування з приводу синдрому мінімальної мозкової дисфункції і розладу експресивної мови. Дитина потребує постійного нагляду лікарями-спеціалістами, в курсах реабілітації, лікуванні, додаткових заняттях з психологом, дефектологом і логопедом. Та має діагноз: легка мозкова відсталість з порушеннями поведінки із значно вираженим опорно-руховим апаратом, що призводить до стійкої соціальної дезадаптації. Кіфосколіоз І ступеня, плоско-вальгусні стопи. Гіперметропія ІЮ, амбліопія. Затримка психо-мовного розвитку.

Відповідач станом на цей час є працездатним, працевлаштованим, отримує стабільний високий дохід, має на утриманні тільки неповнолітню доньку, що не має розглядів у здоров`ї та не проживає разом із відповідачем. Крім того, відповідач не надає жодної допомоги у вихованні та утриманні і своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9 . Враховуючи зазначене, таке байдуже ставлення до утримання сина відповідачем та ненадання своєчасної йому медичної допомоги може мати непоправимі наслідки для фізичного та психологічного розвитку ОСОБА_4 .

Встановлення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів є мінімальним розміром, що встановлюється судом навіть без судового розгляду за заявою законного представника, з яким проживає дитина, про видачу судового наказу. Враховуючи зазначене, встановлення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/3 від заробітку (доходу), на думку позивача, відповідача відповідатиме інтересам їх спільного сина, сприятиме поліпшенню його лікування, фізичного та психологічного розвитку, а також відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до довідки про доходи № 7 від 03 листопада 2021 року, виданої ТОВ «АСТРЕЛЛА КЕПІТАЛ», відповідач має заробітну плату у розмірі 13 810 грн., з урахуванням усіх утримань до виплати відповідач отримує 11117.05 грн. Відповідно до Бюджетного кодексу України на 2021 рік мінімальний прожитковий мінімум, що встановлений на працездатну особу складає - 2 481 грн. - з 01 грудня 2021 року. Отже, як стверджує позивач, навіть при стягненні з відповідача аліментів у розмірі 1/3 від заробітної плати (доходу) на утримання його сина ОСОБА_4 та 1/6 від заробітної плати доходу) відповідача на утримання його доньки ОСОБА_9 в двічі перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законодавцями у 2021 році.

Тобто, зараз матеріальне становище відповідача не погіршилося, він має стабільний і не мінливий заробіток, не скрутне матеріальне становище. Звернення до відповідача з цим питанням ні до чого не призвело. В добровільному поряду спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Апеляційним судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2013 року. Від цього шлюбу і спільного мешкання мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач раніше також перебував у першому шлюбі із ОСОБА_5 , від цього шлюбу він має доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2017 у справі № 201/17538/17 було вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця від дня подання даної заяви до повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року у справі № 201/2430/18 було вирішено: зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 , на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу і заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові витрати у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до виписки з історії розвитку дитини виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради від 25 серпня 2021 ОСОБА_8 має проблеми розвитку з народження та в 2017-2018 році отримував курси лікування з приводу синдрому мінімальної мозкової дисфункції і розладу експресивної мови. Дитина потребує постійного нагляду лікарями-спеціалістами, в курсах реабілітації, лікуванні, додаткових заняттях з психологом, дефектологом і логопедом. Та має діагноз: легка мозкова відсталість з порушеннями поведінки із значно вираженим опорно-руховим апаратом, що призводить до стійкої соціальної дезадаптації. Кіфосколіоз І ступеня, плоско-вальгусні стопи. Гіперметропія ІЮ, амбліопія. Затримка психо-мовного розвитку.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.

Обґрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивачка наголошувала на значні витрати які потрібні на лікування дитини.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стан дитини було встановлено в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року, також дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача не покращився майновий стан та позивачкою не надано належних доказів, які б підтверджували значні витрати на дитину.

Доводи апеляційної скарги,стосовно того, що не мала можливості подати заперечень на відзив позивача та надати докази на витрати дитини у зв`язку із неотриманням відзиву спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно долученої квитанції, відповідач направляв відзив на адресу позивачки (а.с.59).

Крім того, позивачкою не надано було не до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інформації про її майновий стан.

Надані до апеляційної скарги докази витрати на лікування дитини не можуть бути підставою для збільшення аліментів, оскільки це є додаткові витрати, а отже позивачки не позбавлена права звернутись з позовом до відповідача про збільшення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д Канурна

Т.В. Космачевська