Номер провадження: 22-ц/813/510/23
Справа № 509/2164/15-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , садового об`єднання громадян «Автомобіліст» про встановлення факту прийняття спадщини, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування. 08 червня 2015 року позивачем подано заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог. Уточнивши свої вимоги позивач ОСОБА_1 просила суд: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 домоволодіння за адресою: під АДРЕСА_1 , витребувати з чужого незаконного володіння 1/3 (одну третю) частку домоволодіння під АДРЕСА_1 , витребувати з чужого незаконного володіння 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки за адресою домоволодіння під АДРЕСА_1 , визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/3 (одну третю) частку садового будинку з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , садівниче об`єднання громадян «Автомобіліст» (а.с. 1-15, 22-23).

19 квітня 2016 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий-суддя Кочко К.В.) позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 . Витребувано з чужого незаконного володіння 1/3 частку домоволодіння під АДРЕСА_1 . Витребувано з чужого незаконного володіння 1/3 частку земельної ділянки під АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_4 , а саме: на 1/3 частку домоволодіння під АДРЕСА_1 (а.с. 77-79).

15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки судом, на її думку, не вирішено питання щодо припинення права власності відповідача ОСОБА_2 стосовно витребуваного у нього майна, а також зі змісту рішення суду не визначено статус домоволодіння, що витребувано у відповідача та на яке набула права власності позивачка (а.с. 109-119).

19 вересня 2016 року додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий-суддя Кочко В.К.) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/3 (одну третю) частку житлового будинку під АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 . Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 (а.с. 132-133).

24 липня 2020 року засобами кур`єрської доставки представник ПАТ «МТБ Банк» (не є учасником справи) направив апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року. Апелянт вважає, що задовольнивши позовні вимоги суд першої інстанції порушив права ПАТ «МТБ Банк» як іпотекодержателя. Апелянт зазначає, що 04 вересня 2008 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником прав та обов`язків якого виступає ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №01120/RO, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 200392, 16 дол. США, зі сплатою користування кредитними коштами у розмірі 13,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту 0,5% від суми наданого кредиту. ОСОБА_2 зобов`язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в кредитному договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами кредитного договору, а також здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання власних зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 передано в іпотеку банку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 . На думку апелянта, спірне майно, відносно якого судом першої інстанції винесено оскаржувані рішення, забезпечує виконання зобов`язання, які порушуються ОСОБА_5 , однак суд першої інстанції неправомірними рішеннями позбавив ПАТ «МТБ Банк» права на звернення стягнення на предмет іпотеки, що був переданий ОСОБА_2 . Апелянт пояснює те, що позивач звернулася до суду з позовом, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину через 23 роки після смерті ОСОБА_4 , що є з пропуском строку, відповідно до ст. 1270 ЦК України. На думку апелянта, з матеріалів справи вбачається взагалі відсутність спору між сторонами, оскільки відповідачі одразу визнали позовні вимоги та підтримували всі дії позивача. Також вказує, що ОСОБА_2 достеменно знав про наявність іпотечної заборони на спірному майні, однак не повідомив суд про дану обставину. Апелянт просить апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задовольнити. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.2016 та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.09.2016 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

21.05.2021 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Позивач пояснила, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 правонаступники, які фактично проживали з ним - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продовжували користуватись будинком, прийняли на себе обов`язки господарів домоволодіння, тобто, вступили у володіння спадковим майном за власні кошти ремонтують житло, підтримують належний санітарно-технічний стан. Позивач зазначає, що спірне домоволодіння побудовано на земельній ділянці, яка була виділена для садівництва спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкодавець при житті побудував дім на земельній ділянці, яка йому була виділена для садівництва. Після його смерті до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, оскільки не знали, що згідно закону передбачено у шестимісячний термін звернутись до нотаріальної контори для вступу у спадщину, продовжували користуватись будинком по теперішній час. При цьому, позивач зазначає, що спадкову справу було відкрито лише за її заявою та фактично надано відмову у видачі свідоцтва на спадщину. Також позивач зауважує, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, належала ОСОБА_3 . Згідно списку садоводів садового товариства «Автомобіліст» отримавши земельні ділянки 0,06 га в с. Лиман за рішенням Овідіопольського райвиконкому № 205 від 19.05.1988 і рішенням профкому АТП - 1562 № 393 від 08.09.1988 вказаний ОСОБА_4 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Прилиманської сільської ради народних депутатів від 26.01.1995 за № 13 «Про безкоштовну передачу в приватну власність земельних ділянок членам СК «Автомобіліст», земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_3 . Крім іншого, позивач, спростовуючи доводи апелянта щодо реєстрації позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , зазначає, що місце реєстрації це не показник місця проживання громадян та зазначає, що всі вони фактично проживають за адресою спірного будинку: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що апелянт ПАТ «МТБ БАНК не має права апеляційного оскарження рішення від 19.04.2016 й додаткового рішення від 19.09.2016 та просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін оскаржуване рішення та додаткове рішення.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Судові засідання неодноразово відкладались, в тому числі за клопотаннями учасників провадження (03.06.2021 - два клопотання, 15.02.2022, 09.08.2022).

11.08.2022 представник апелянта направив до суду заяву, в якій зазначив, що апелянт підтримує його апеляційну скаргу та в повному обсязі та просить її задовольнити.

Учасники провадження про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, в тому числі апелянт, до суду не подавали.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі - Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з часу смерті ОСОБА_4 , члени його родини весь час і до теперішнього часу користуються будинком нарівні, фактично спадщину прийняли усі спадкоємці одночасно. Порушенні права ОСОБА_1 підлягають відновленню шляхом поновлення її прав співвласника спадкового домоволодіння. Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги. Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що домоволодіння, що є предметом спору між сторонами, є житловим будинком незалежно від того чи є воно садовим будинком або житловим будинком капітального типу.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скарги, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

В матеріалах справи міститься державний акт про право приватної власності на землю від 03.02.1999, відповідно до якого на підставі рішення виконкому Прилиманської сільської ради народних депутатів від 26.01.1995 за № 13 земельна ділянка загальною площею 0,0622 га № НОМЕР_2 на території Прилиманської сільської ради СК «Автомобіліст» для ведення садівництва належить ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 10-11).

Також позивач надала копію членської книжки садовода НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 в СК «Автомобіліст» (т. 1, а.с. 12).

Відповідно до садової книжки садовода - ОСОБА_3 , земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,06 га була передана 04.06.2008 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 185387 (т. 1, а.с. 13). Відповідно до книжки садовода ОСОБА_2 земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,06 га була отримана ним на підставі договору дарування від 2008 року (т. 1, а.с. 13).

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила встановити факт прийняття спадщини домоволодіння за адресою: під АДРЕСА_1 , витребувати з чужого незаконного володіння 1/3 частку вказаного домоволодіння, визнати за неї право власності на 1/3 частку домоволодіння, визнати недійним рішення Садового об`єднання громадян «Автомобіліст» про передачу паю, що належав ОСОБА_4 та прийняття в члени об`єднання ОСОБА_3 , визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_3 , скасувати реєстрацію права власності на домоволодіння, визнати недійсним договір дарування від 04.06.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також визнати недійсним рішення виконкому Прилиманської СР від 26.01.1995 № 13.

Разом з тим, в процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила суд встановити факт прийняття спадщини домоволодіння за адресою: під АДРЕСА_1 , а також витребувати з чужого незаконного володіння 1/3 частку вказаного домоволодіння та витребувати з чужого незаконного володіння 1/3частку земельної ділянки за адресою домоволодіння.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що є спадкоємицею батька - ОСОБА_4 .

В матеріалах справи міститься витяг зі спадкового реєстру від 18.04.2016, з якого вбачається, що 18.04.2016 була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер у спадковому реєстрі 58837160 (т. 1, а.с. 73).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. № 15/02-14 від 18.04.2016 ОСОБА_1 не може бути видане свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав в АДРЕСА_3 на майно: земельну ділянку та житловий будинок під АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не надала правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також приватний нотаріус роз`яснив ОСОБА_1 право на звернення до суду для визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно (т. 1, а.с. 72).

Нормативно-правова база

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На підставі ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, відповідно до наведених законодавчих положень спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з ним та фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За обставинами даної справи позивач ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів, які б підтверджували факт спільного проживання з ОСОБА_4 на момент його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання про витребування таких доказів судом у встановленому законом порядку позивач не подавала ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , будь-які довідки, які б свідчили про факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а докази наявності сімейних відносин між позивачем та спадкодавцем були надані ОСОБА_1 лише на стадії апеляційного розгляду справи.

Окрім іншого, апеляційний суд звертає увагу на те, що спірне майно - домоволодіння - садовий будинок, загальною площею 117,6 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 620 кв.м. під АДРЕСА_1 були передані ОСОБА_2 в іпотеку ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» в забезпечення виконання кредитних зобов`язань на підставі Іпотечного договору від 04.09.2008 (т. 1, а.с. 140-144). Вказані відомості також містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою від 18.05.2020 (т. 1, а.с. 178-182).

Відповідно до умов Іпотечного договору вказаний садовий будинок належать ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Договору дарування від 04.09.2008, зареєстрованого в реєстрі за № 1830, а земельна ділянка на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, бланк серії ЯЖ № 311824, виданого відділом Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області на підставі договору дарування від 04.09.2008. Акт зареєстрований 22.08.2008 (т. 1, а.с. 140-144, 172-177).

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При розгляді справ, пов`язаних із спадкуванням, до участі у справі залучаються всі спадкоємці, а також особи, права та законні інтереси яких можуть вирішуватися в рамках цивільної справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Крім того апеляційний суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (постанова Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №291/1024/18-ц).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами даної справи іпотекодержатель майна та кредитор - ПАТ «МТБ БАНК», який є правонаступником ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» не залучався до участі в справі. Відповідач ОСОБА_2 про обставини передання спірного спадкового майна в іпотеку суду першої інстанції не повідомляв.

З огляду на неналежний суб`єктний склад, що унеможливлює розгляд справи по суті, а також те, що суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду позбавлений процесуальної можливості залучати до справи співвідповідачів, враховуючи при цьому, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ПАТ «МТБ БАНК» апеляційний суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення прийнято із порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення та додаткове рішення та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року- скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік