У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Рибалки Ю.В., за участю секретаря судового засідання Наливайко В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору позики недійсним та застосування наслідків недійсності договору

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору позики недійсним та застосування наслідків недійсності договору.

15.11.2022 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій останній просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: квартира загальною площею 48,1 м кв за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, який належить на праві власності ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Просить суд заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки від 11.02.2022 р., реєстровий номер 144, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , заборонити державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які наділені правами у сфері державної реєстрації вчиняти дії щодо реєстрації відчуження, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму) тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) або припинення права власності на об`єкти нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна: квартира загальною площею 48,1 м кв за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначила, що у неї у власності наявний об`єкт нерухомого майна, а саме квартира загальною площею 48,1 м кв за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, який є майновим забезпеченням по оспорюваному правочину.

Договір позики грошей від 11.02.2022 р., реєстровий номер 143, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та переданий в іпотеку відповідачу 2 за договором іпотеки від 11.02.2022 р., реєстровий номер 144, укладений між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ОСОБА_4 (іпотекодержатель)(надалі- договір іпотеки).

Розділом «Терміни в договорі вживаються в такому значенні» передбачено:

«Боржник» - громадянка України ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Оболонсъким РВ ГУ ДМС України в м. Києві 21 серпня 2015 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

«Основний договір» - договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. 11.02.2022 року за реєстровим №143, з відповідними змінами до нього, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в забезпечення виконання зобов`язань якої укладається цей договір.

«Основне зобов`язання» - зобов`язання Боржника за договором позики грошей, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. 11 лютого 2022 року за реєстровим №143, згідно якого Іпотекодержатель надав Боржнику грошові кошти у вигляді позики у розмірі 1284181,20 гривень (один мільйон двісті вісімдесят чотири тисячі сто вісімдесят одна гривня 20 копійок), що в еквіваленті становить 45880 (сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) 00 центів, за курсом продажу доларів США в АТ КБ ПриватБанк" на день укладення Основного договору, строком до 11 (одинадцятого) лютого 2023 (дві тисячі двадцять третього) року включно, без нарахування процентів.

«Предмет іпотеки» - нерухоме майно, що є забезпеченням виконання зобов`язань Боржника в повному обсязі за договором та/або договорами, що обумовлюють Основне зобов`язання.

З цього слідує, що Основним зобов`язанням боржника, яке забезпечується Іпотекою є Оспорюваний правочин, який, в разі встановлення цього судом, не підлягає виконанню.

Пунктом 4.1. Договору Іпотеки передбачено, що «звернення стягнення

здійснюється Іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України:

- у разі порушення Основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, та/або будь-якого зобов`язання Іпотекодавця за цим договором - з моменту порушення, та/або

- у разі порушення умов та строків повернення Основного зобов`язання згідно з графіком повернення визначеним в Основному договорі - з моменту порушення, та/або в інших випадках відповідно до законодавства України».

Пунктом 4.1. Договору Іпотеки передбачено, що «зверненн стягнення здійснюється на підставах: рішення суду; або виконавчого напису нотаріуса; або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя; або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя».

Розділом 5 Договору Іпотеки «5. Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя» встановлено порядок позасудового звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до п. 2 та п. 3. ст.36, ст. 37, 38 Закону України «Про Іпотеку»

Пунктом 6.1. Договору Іпотеки передбачено, що на час дії цього договору правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки будуть знаходитись на зберіганні в Іпотекодержателя.

Тобто Відповідач 2 має всі можливості звернути стягнення на нерухоме майно що належить Позивачу за допомогою Договору Іпотеки, який забезпечує Оспорюваний правочин.

Це призведе до неминучого ускладнення ефективного захисту Позивачем своїх прав, зокрема права власності на житло - квартиру яка є предметом договору іпотеки.

Задля забезпечення ефективного захисту прав представника позивача вважає за доцільне просити суд забезпечити відповідний позов шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 48,1 м кв за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00. Також, просить заборонити вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заборонити державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які наділені правами у сфері державної реєстрації здійснювати будь-які дії щодо реєстрації відчуження, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) або припинення права власності на об`єкти нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна: квартира загальною площею 48,1 м кв за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Звертає увагу суду, що відповідний захід забезпечення позову жодним чином не порушує права Відповідачів, оскільки, власником майна, на яке необхідно накласти арешт є Позивач. Крім - того такий захід має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В свою чергу, застосування такого заходу забезпечить охорону матеріально- правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій із боку Відповідача 2 з тим, щоб забезпечити Позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення щодо ефективного захисту його прав, якщо воно буде прийняте на користь Позивача.

Згідно із ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, у судове засідання сторони не викликались.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується арештом майна, забороною вчиняти певні дії.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Однак, у матеріалах поданої заяви про забезпечення позову відсутні докази, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, що свідчить про те, що наведені у заяві доводи не можуть бути покладеними в обґрунтування відповідної ухвали. Окрім того, відповідне забезпечення може призвести до порушення прав інших осіб

Ураховуючи вищевикладене, предмет позову, а також наведені у заяві доводи, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд приходить висновку про відсутність на цей час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149 - 150, 158, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору позики недійсним та застосування наслідків недійсності договору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В.Рибалка