ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/156/22

провадження № 22-ц/4809/1037/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчий комітет Голованіської селищної ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокатка Задорожнюк Оксана Борисівна, на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області (суддя Гут Ю. О.) від 23 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 , вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Голованівської районної державної адміністрації, про зміну раніше визначеного рішенням суду способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею.

Позивач посилався на те, що вони з відповідачкою мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2020 року у справі ЄУН 386/154/20, зі змінами, внесеними постановою Кропивницького апеляційного суду у справі від 05 листопада 2020 року, зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька з дитиною та визначено спосіб участі батька у вихованні сина наступним чином: побачення два рази на тиждень: субота та неділя з 15:00 до 17:00, в громадських місцях в присутності матері; щорічно, кожного 02 вересня (день народження сина) з 09:00 до 12:00, лише в присутності матері.

Позивач вказав, що з часу ухвалення рішення суду минув значний проміжок часу, дитині виповнилося три роки. Раніше визначений судом спосіб участі батька у вихованні сина є неможливим, бо зустрічі відбуваються вкрай рідко та ще й в присутності матері з якою у позивача виникають суперечки. Крім того, йому відомо, що дитина фактично проживає з бабою (матір`ю відповідачки) а смт Голованівськ кіровоградської області, а відповідачка в цей час перебуває у м. Києві де навчається та працює.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд про таке:

1)визначити час зустрічей йому, ОСОБА_1 , з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такому порядку: щотижня у четвер з 17:00 до 20:00 години та кожний другий і четвертий тиждень місяця з 18:00 години п`ятниці до 16:00 години неділі, з правом відвідування дитиною місця проживання позивача без присутності матері дитини. У разі документально підтвердженої хвороби дитини у дні визначені судом для зустрічей та спілкування з батьком, замінити дні визначені для зустрічей батька з сином на інші дні тижня з розрахунку година за годину, день за день, визначені батьком та матір`ю дитини письмово у день, коли зустріч не може відбутися через хворобу сина;

2)надати можливість спільного відпочинку з метою оздоровлення, морального та духовного розвитку малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один раз на рік у літній період, тривалістю не менше 14 календарних днів на території України, з правом виїзду до місця відпочинку, та з попереднім повідомленням про час відпочинку матері дитини ОСОБА_2 , не пізніше, як за два тижні до початку спільного відпочинку. У разі документально підтвердженої хвороби дитини в період, визначений батьком дитини для спільного відпочинку з сином, замінити дні визначені для спільного відпочинку батька з сином на інші дні літнього періоду, з розрахунку день за день, визначені батьком та матір`ю хлопчика письмово у день, коли матері дитини стало відомо про наміри батька на спільний відпочинок з дитиною або про хворобу сина.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд змінив встановлений рішенням Голованівським районним судом Кіровоградської області від 24 червня 2020 року порядок і спосіб зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1)у четвер з 17:00 до 20:00 години та кожний другий і четвертий тиждень місяця з 18:00 години п`ятниці до 16:00 години неділі, з правом відвідування дитиною місця проживання позивача без присутності матері дитини;

2)надано можливість спільного відпочинку з метою оздоровлення, морального та духовного розвитку малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 один раз на рік у літній період, тривалістю не менше 7 (сім) календарних днів на території України, з правом виїзду до місця відпочинку, та з попереднім повідомленням про час відпочинку матері дитини ОСОБА_2 , не пізніше, як за два тижні (14 днів) до початку спільного відпочинку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,00 грн сплаченого судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з плином часу дитина дорослішає, а тому раніше визначений судом спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним не відповідає інтересам дитини. Зміна способу участі вихованні і спілкування з дитиною сприятиме повноцінному й гармонійному розвитку дитини. При цьому суд не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо вирішення цього спору, а також вважав, що більші вимоги позивача не відповідають віку та ступеню розвитку дитини.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В поданій до суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна, просила рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, провадження у справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що, на думку апелянта, рішення суду не відповідає інтересам дитини та суперечить нормам матеріального права.

Зокрема, суд не врахував, що за час розгляду справи істотно змінилися обставини, а саме в Україні запроваджено воєнний стан.

Суд проігнорував наявність станом на 05 лютого 2023 року підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, а тому, на думку апелянта, суд мав закрити провадження у справ.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про доручення до справи характеризуючих особу позивача даних.

Позивач не виявляв значного інтересу до дитини.

Суд неправильно стягнув з відповідачки судовий збір.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиції учасників справи, висловлені у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Апелянт ОСОБА_2 та її представник адвокат Задорожнюк Оксана Борисівна підтримали апеляційну скаргу та уточнили її вимоги, вказавши, що вони просять скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове по суті справи, а не закривати провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 особисто до суду апеляційної інстанції не з`явився, а його представник адвокат Сигляк Володимир Анатолійович висловив заперечення щодо апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа, орган опіки та піклування виконавчий комітет Голованіської селищної ради, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але не забезпечила явку свого представника до суду. Протезгідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , сторони по справі, 31 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року (т. 1, а. с. 10).

Вони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с. 9).

Після розірвання шлюбу між сторонами по справі їм малолітній син ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає окремо по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 16).

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області у справі № 386/154/20 від 24 червня 2020 року, зі змінами, внесеними постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- побачення два рази на тиждень: субота та неділя з 15.00 до 17.00 в громадських місцях в присутності матері;

- щорічно кожного 02 вересня (день народження сина) з 09.00 до 12.00 лише в присутності матері (т. 1, а. с. 10-13).

Згідно з висновком про зміну порядку і способу зустрічей з дитиною та участі у вихованні дитини, затвердженим рішенням виконавчого комітету Голованівської селищної ради від 18 липня 2022 року № 89, доцільно встановити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 у такі дні та час:

1)щотижня у четвер з 17:00 до 20:00, та кожний другий і четвертий тиждень місяця з 18:00 п`ятниці до 16:00 неділі, з правом відвідування дитиною місця проживання позивача без присутності матері дитини;

2)один раз на рік в літній період, тривалістю не менше 14 календарних днів на території України, з правом виїзду до місця відпочинку, та з попереднім повідомленням про час відпочинку матері дитини, не пізніше як за два тижні до початку спільного відпочинку (а. с. 87-89).

Позиція апеляційного суду щодо оскаржуваного рішення та апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає повною мірою, а тому вимоги позданої відповідачем апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Застосовні до правовідносин сторін норми права та їх джерела

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.

У ст. 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися її здоров`я та розвиток, забезпечити здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 1 3 ст. 157 СК України).

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Обставини життя учасників сімейних правовідносин, які враховуються органом опіки та піклування або судом під час вирішення питання щодо спілкування дітей та батьків, які проживають окремо, участь таких батьків у вихованні дітей, змінюються з плином часу.

Це дає підстави вважати, що раніше ухвалене органами опіки та піклування чи судом рішення з цих важливих питань з часом може не відповідати інтересам дітей та батьків, а тому ці відносини можуть бути врегульовані інакше, шляхом ухвалення нового рішення відповідно до змінених обставин.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначив, зокрема: «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, який за своєю природою та важливістю переважає інтереси батьків.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі особисті якості батьків.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області у справі № 386/154/20 від 24 червня 2020 року, зі змінами, внесеними постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 та визначено спосіб участі батька у вихованні дитини: побачення два рази на тиждень, у суботу та неділю з 15:00 до 17:00, в громадських місцях в присутності матері, а також щорічно кожного 02 вересня (день народження сина) з 09:00 до 12:00 лише в присутності матері, на час його ухвалення відповідало інтересам сина сторін по справі, якому тоді виповнилося лише 1 рік і 8 місяців.

Проте, у зв`язку зі зростанням дити, дорослішанням, визначений вказаним рішенням суду спосіб її спілкування з батьком, та ступінь замученості батька у виховання сина не відповідає інтересам як дитини, так і батька.

З огляду на позитивні характеристики батька, суд не знайшов підстав для відмови у збільшення часу спілкування дитини і батька.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з обґрунтованістю та правильністю такого висновку суду першої інстанції.

На час ухвалення оскаржуваного рішення суду малолітньому сину сторін по справі ОСОБА_7 виповнилося 4 роки і 8 місяців, дитина духовно і морально розвивається, її світогляд і самоусвідомлення змінюються.

Суд першої інстанції врахував, що встановлений у рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області у справі № 386/154/20 від 24 червня 2020 року графік побачень батька з дитиною за обов`язкової присутності матері, з урахуванням дорослішання дитини, є обмеженим в часі та недостатнім, щоб налагодити належний контакт батька з дитиною, забезпечити соціальну роль батька в житті сина, що може ускладнювати їх стосунки.

Вочевить, що брак контактів батька з дитиною може мати негативний вплив на індивідуально-психологічний розвиток самої дитини, коли вона не буде відчувати нормального рівня прояву любові та піклування про себе з боку одного з батьків.

При цьому суд врахував вікові особливості дитини та, попри позитивний висновок органу опіки та піклування щодо вирішення позовних вимог батька, все ж задовольнив позов частково, відхиливши надмірні вимоги позивача.

Суд також правильно врахував, що між сторонами по справі існують неприязні відносини, а тому зустрічі батька з сином у присутності матері, коли конфлікт між батьками може бути для дитини очевидним, негативно впливатиме на ставлення дитини до батька, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування, а отже суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки думка неповнолітньої дитини є достатньо вразливою для нав`язування певних ідей та думок близькими родичами, з якими вона постійно проживає, а тому брак особистого спілкування дитини з тим із батьків, хто проживає окремо, може призвести до відчуження та втрати їх сімейних зв`язків.

З урахуванням віку дитини сторін по справі, суд обґрунтовано вважав, що вона фізично та морально готова для безпосереднього контакту з батьком без посередництва матері.

Протилежного відповідачка не довела.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд дотримався закріпленого у положеннях чинного законодавства України принципу пріоритету інтересів дитини та принципу рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, зокрема рівність прав матері і батька при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає.

У поданій відповідачкою апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих мотивів для відмови у позові, зокрема, відповідачка не надала доказів на підтвердження того, що зміна способу спілкування батька з дитиною порушує інтереси дитини, та що позивач може негативно вплинути на психологічне та фізичне здоров`я дитини.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє аргумент апелянта про те, що місцевий суд не врахував введення Україні воєнного стану так, як апелянт не обгрунтував, як ця обставина може вплинути на права і обов`язки батька і дитини, їх реалізацію.

Не заслуговує на увагу і аргумент про нібито не виявлення батьком значного інтересу до життя дитини так, як саме по собі його прагнення до збільшення часу спілкування з дитиною вказує на протилежне.

Безпідставним є твердження апелянта про те, що суд неправильно стягнув з неї на користь позивача судовий збір в сумі 902,00 грн. Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції правильно застосував норми ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Про судові витрати

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то підстав для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції, немає.

Крім того, судові витрати, які поніс апелянт у зв`язку із переглядом справи в апеляційному порядку покладаються на нього з тих самих підстав.

Позивач вимог про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи, не заявляв.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокатка Задорожнюк Оксана Борисівна, залишити без задоволення, а рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 10 листопада 2023 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник