БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.01.2023
Справа № 946/8024/22
Провадження № 2/497/157/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

"06" січня 2023 р. м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області, Кодінцева С.В. розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Вища рада правосуддя, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Національне антикорупційне бюро України, Одеське територіальне управління національного антикорупційного бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції, Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, Міністерство юстиції України, Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.12.2022 року визначити підсудність цивільної справи № 946/8024/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Вища рада правосуддя, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії - Болградському районному суду Одеської області (т.2 а.с.30-31).

Матеріали цивільної справи № 946/8024/22 надійшли до Болградського районного суду Одеської області 22.12.2022 року (а.с.36), та згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передано на розгляд судді Кодінцевій С.В. (т.2 а.с.37).

Оскільки наявна в справі позовна заява (т.1 а.с.1-4) не відповідала вимогам ст.175 ЦПК України, на підставі ухвали судді від 23.12.2022 року, вона була залишена без руху (т.2 а.с.144-145). Вказана ухвала була підписана суддею та відразу ж 23.12.2022 року о 08:06:29 надіслана до ЄРСР.

Заява позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог надійшла до суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» 23.12.2022 року о 08:08:51 годині, тобто після того, як суддею було прийнято відповідне рішення і надіслано до ЄРСР (т.2 а.с.148-250, т.3 а.с.1-250).

В цей же день позивачем ОСОБА_1 було надіслано до суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» 3 (три клопотання про долучення доказів до справи (т.4 а.с.1-75).

23.12.2022 року о 15:43 годині до суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі №946/8024/22, провадження №2/497/721/22 (окремо сформоване провадження).

За результатами розгляду цієї заяви, ухвалою судді від 26.12.2022 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (т.4 а.с.76-76а).

У період з 26.12.2022 року по 02.01.2023 року включно на адресу суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд», позивач ОСОБА_1 надіслала:

-26.12.2022 року додаткові пояснення з додатками (т.4 а.с.77-96);

-26.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.97-103);

-26.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.104-116);

-27.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.117-137;

-27.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.138-151);

-27.12.2022 року клопотання про долучення доказів про сплату судового збору з додатками: три квитанції кожна на суму 992.40 гривень (т.4 а.с.152-155);

-27.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.156-162);

-28.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.163-169);

-28.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.170-181);

-29.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.182-188);

-30.12.2022 року клопотання про долучення доказів з додатками (т.4 а.с.189-195).

У всіх перелічених документах, що були надіслані позивачем протягом цього часу, позивач вказує на те, що позовну заяву з усунутими недоліками буде подано в строк до 03.01.2023 року відповідно до ухвали судді від 23.12.2022 року.

02 січня 2023 року позивачем ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» надіслано до суду документ під назвою «Додаткові пояснення у справі» з додатками згідно переліку у кількості 38 документів (т.4 а.с.196-248).

Вивчивши вказаний документ, суддею було встановлено, що на одному із аркушів в ньому міститься розділ «Уточнена позовна заява з урахуванням ухвали від 23.12.2022 року, ухвали від 26.12.2022 року та уточненої позовної заяви від 22.12.2022 року».

Разом з цим, слід відмітити, що первинна позовна заява від 21.11.2022 року була подана позивачем ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Вища рада правосуддя, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії (т.1 а.с.1-4).

Заява про уточнення позовних вимог від 23.12.2022 року позивачем ОСОБА_1 подана до тих же відповідачів та третіх осіб у справі (т.2 а.с.148-158).

Втім, в документі під назвою «Додаткові пояснення у справі», позивач ОСОБА_1 зазначає відповідачами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , ОСОБА_10 (яких раніше не вказувала в числі відповідачів) та при цьому збільшила кількість третіх осіб, а саме окрім Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Вища рада правосуддя, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, також вказала ще: Національне антикорупційне бюро України, Одеське територіальне управління національного антикорупційного бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції, Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, Міністерство юстиції України, Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора (т.4 а.с.196-248).

02.01.2023 року через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» позивачем ОСОБА_1 надіслано документ з назвою «Заява про уточнення позовних вимог» з додатками, яка не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України (т.5 а.с.1-4).

У проміжок з 02.01.2023 року по 05.01.2023 року позивач ОСОБА_1 надіслала до суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» 5 (п`ять) клопотання про долучення доказів з додатками та 4 (чотири) додаткових пояснення з додатками (т.5 а.с.5-88).

За наслідками вивчення позовної заяви ОСОБА_1 , уточненої позовної заяви, та інших доказів, наданих позивачем, суддя встановила, що даний позов подано до відповідачів, які є суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури та слідчими Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Також встановлено, що в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №500/2395/18 за позовом ОСОБА_11 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до Селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григоровича», Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігоря Степановича», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , треті особи ОСОБА_17 , Морська адміністрації про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, рішення по якій до теперішнього часу не прийнято (т.1 а.с.5).

Предметом даного спору є саме так званий «паром «Кислицький», та дії пов`язані з його придбанням та користуванням.

Докази, які позивач додає до позовної заяви, уточненої позовної заяви, додаткових пояснень, усі без винятку стосуються «парому «Кислицький», та різних кримінальних проваджень, відкритих: - за фактом використання підробленого акту технічного нагляду судна та самоправства з боку посадових осіб Держтрансбезпеки, - за фактом самоправних дій невідомих осіб, які 28.10.2017 року захопили паром, що належить ТОВ «Злагода», шляхом складання завідомо підробленого акту технічного нагляду судна для здійснення його реєстрації, - за фактом відмови від давання показань свідком ОСОБА_12 , - за фактом можливого зловживання посадовими особами Морської адміністрації, діяльність якої спрямовується Міністерством інфраструктури України, службовим становищем в інтересах третіх осіб, пов`язаного з використанням документів на паром «Кислицький» за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, та інш.

В обґрунтування своїх вимог за цим позовом, позивач вказує, що ця позовна заява спрямована на захист її, ОСОБА_1 цивільних прав, що порушуються відповідачами та третіми особами через надання корупційного сприяння відповідачами та третіми особами у використанні підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»».

По твердженню позивача у цій заяві під поняттям «підроблені документи» розуміються:

1. Так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_12 .

2. Видане на підставі підробленого «Акту» так зване «Свідоцтво про право власності на судно» на ім`я ОСОБА_12 щодо так званого порому « ОСОБА_18 » (з безпосереднім посиланням на підроблений «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015).

3. Виданий на підставі підробленого «Акту» так званий «Судновий патент» на ім`я ОСОБА_12 щодо так званого порому « ОСОБА_18 » (з безпосереднім посиланням на підроблений «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015).

4. Так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, створений з імітацією підпису ОСОБА_19 та використанням підробленої печатки СВК «Кислицький».

Заявниця посилається на те, що станом на сьогодні в Ізмаїльському міськрайонному суді розглядається цивільна справа №500/2395/18, відповідачами в якій є ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 (представники - адвокати Арнаут А.Г., ОСОБА_20 і Златі Д.С.).

Підставою для перереєстрації права власності ОСОБА_11 на судно (паром ЗИЛ-0224-К) на ОСОБА_12 був так званий «Акт нагляду» від 15.11.2015, начебто складений та підписаний інженер-інспектором Фарварщуком В.Д. у 2015 році та начебто переданий особисто ОСОБА_12 також у 2015 році.

Відповідно до численних листів ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України», зазначений Акт є підробленим в силу того, що ОСОБА_21 помер ще у 2007-му році.

Факт смерті ОСОБА_21 саме у 2007 році є доведеним у передбаченому законом порядку та є остаточно встановленим юридичним фактом.

Тим не менш, 13.10.2017 зазначений підроблений так званий «Акт нагляду» від 15.11.2015 за попередньою змовою з керівництвом Укртрансбезпеки ОСОБА_12 та ОСОБА_22 було подано до Укртрансбезпеки з метою рейдерського захоплення майна ОСОБА_11 та ТОВ «Злагода» та утримання цього майна у незаконному володінні.

Відповідно до листа ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України, ОСОБА_12 ніколи не видавався жодний акт нагляду упродовж періоду 2015-2017 років.

Водночас одним з таких підроблених документів, використаних ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_23 для озброєного рейдерського захоплення порому ВИЛ-0224-К, є так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, виготовлений з імітацією підпису ОСОБА_19 та з використанням підробленої печатки СВК «Кислицький».

Позивач вважає, що відповідачі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ) будучи відповідно, суддями, слідчими, прокурорами, свої повноваження та пов`язані з ними можливості здійснюють для сприяння злочинній організації ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ін.), що здійснюється відповідачами, у тому числі, уформі заперечення встановленого факту підроблення «реєстраційних документів» на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором "Кислицький"».

Вказані вище дії та бездіяльність відповідачів має виключно умисний характер та цілеспрямовано здійснюється на користь третіх осіб з метою сприяння:

1. Використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 так званий «паром "Кислицький"».

2. Використання так званого «порому " ОСОБА_18 » з використанням підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 .

3. Легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом з використанням так званого «порому "Кислицький» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 ..

На думку позивача, відповідачі допустили умисні дії та бездіяльність, а саме:

1. Відповідачі неодноразово задекларували, що підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»» начебто не є підробленими, чим завдали їй, ОСОБА_1 глибокої моральної шкоди та створили у неї відчуття абсолютної безпорадності перед організованою злочинністю та корупцією.

2. Свавільно перебравши на себе функції та повноваження суду, встановленого законом, відповідачі задекларували, що підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»» начебто не є підробленими, вплинули та продовжують впливати на суд у цивільній справі № 500/2395/18 та, як наслідок, на її цивільні права та її обов`язки як третьої особи у справі №500/2395/18.

3. Відповідачі свавільно задекларували, що підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»» начебто не є підробленими, чим вплинули та продовжують впливати на правосуддя у цивільній справі № 500/2395/18 та, як наслідок, на її, ОСОБА_1 цивільні права та обов`язки ТОВ «Злагода» (директор ОСОБА_1 ) як позивача у справі №500/2395/18.

4. Відповідачі неодноразово ухвалювали численні рішення, якими надавали ОСОБА_12 корупційну «ліцензію» (дозвіл) на безкарне та необмежене використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»», що здійснюється ОСОБА_12 та іншими особа з періоду з 28.04.2017.

5. Створивши осередок злочинної організації в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, відповідачі продовжують свавільно втручатися в її, ОСОБА_1 приватне та сімейне життя, позбавляючи її останніх надій на нормальне функціонування правосуддя в Україні та виконання прокурорами своїх функцій відповідно до закону.

6. На грубе порушення вимог статті 18 Конвенції про захист прав людини, відповідачі умисно й цілеспрямовано використовують свої владні повноваження для цілей надання корупційної підтримки злочинній організації, яка створила та використовує підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»».

7. Діючи на користь та в інтересах ОСОБА_12 та інших осіб, які використовують підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»», відповідачі прямо загрожують національній безпеці України, громадянкою якої вона, ОСОБА_1 є (і особливо під час війни), в силу створення постійного джерела криміногенної обстановки в Ізмаїльському районі Одеської області, внаслідок чого її, ОСОБА_1 життя та здоров`я перебуває у постійній небезпеці від злочинної організації, яка створила та використовує підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»».

8. Діючи на користь та в інтересах ОСОБА_12 та інших осіб, які використовують підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»», відповідачі прямо загрожують національній безпеці України, громадянкою якої вона, ОСОБА_1 є (і особливо під час війни), в силу створення надання сприяння у таємному переміщенні невідомих осіб через Державний кордон України, що ставить під пряму загрозу моє життя та здоров`я, так само як і життя та здоров`я членів моєї родини.

9. Відповідачі, діючи на користь та в інтересах ОСОБА_12 , які використовують підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»», відповідачі умисно й цілеспрямовано надають корупційне (злочинне) сприяння злочинній організації, яка використовує так званий «пором «Кислицький»» на підставі підроблених документів для цілей торгівлі людьми на злісне порушення вимог статті 4 Конвенції про захист прав людини.

10. Відповідачі, діючи на користь та в інтересах ОСОБА_12 , які використовують підроблені документи на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький»», відповідачі надають корупційне сприяння злочинній організації, яка використовує так званий «пором «Кислицький»» на підставі підроблених документів для цілей контрабанди зброї, внаслідок чого мої життя та здоров`я перебуває у явній небезпеці.

Щодо способу правого захисту за цією позовною заявою, позивач в уточненій позовній заяві посилається виключно на дві загальні норми цивільного права, а саме ст.15 та ст.16 ЦК України (т.2 а.с.152.

Таким чином, позивач визначила, що справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Отже, вказані позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачів (які є суддями, прокурорами та слідчими) вчинити певні дії безпосередньо пов`язані:

- з розглядом цивільної справи Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області №500/2395/18 за позовом ОСОБА_11 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до Селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григоровича», Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігоря Степановича», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , треті особи ОСОБА_17 , Морська адміністрації про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, рішення по якій до теперішнього часу не прийнято (т.1 а.с.5);

- та цілим рядом кримінальних проваджень розпочатих за заявою ОСОБА_1 (т.2 а.с.208-209: №0000182 від 30.01.2018 року за фактом використання підробленого акту технічного нагляду судна та самоправства з боку посадових осіб Держтрансбезпеки,

- №0003076 від 29.10.2017 року за фактом самоправних дій невідомих осіб, які 28.10.2017 року захопили паром, що належить ТОВ «Злагода», шляхом складання завідомо підробленого акту технічного нагляду судна для здійснення його реєстрації,

- №0000414 від 14.10.2021 року за фактом відмови від давання показань свідком ОСОБА_12 ,

- № 0000016 від 18.04.2022 року за фактом можливого зловживання посадовими особами Морської адміністрації, діяльність якої спрямовується Міністерством інфраструктури України, службовим становищем в інтересах третіх осіб, пов`язаного з використанням документів на паром «Кислицький» за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

- №0000014 від 12.04.2022 року за фактом можливого демонтажу бетонних плит на острові Кислицький»,

-№0000353 від 07.09.2021 року за фактом підроблення документу, а саме свідоцтва про право власності на судно, невстановленою особою та за фактом використання відробленого документу суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області,

-та інших.

Детально ознайомившись з заявленими позовними вимогам ОСОБА_1 та усіма доданими документами, суддя дійшла висновку, що вирішення у суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення.

Згідно з частиною першою статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України (ст.126 Конституції України). Згідно цієї статті вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частини 1-3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Щодо цивільної відповідальності, до якої позивач ОСОБА_1 має намір притягнути суддів, прокурорів та слідчих, Консультативна рада європейських суддів вважає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: i) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); ii) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; iii) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).

Крім того, якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову (пункт 37 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів).

Суддя вважає, що такий підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею, суддями, (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили судді, суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді, суддів).

За змістом пункту 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів) у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначати неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

Тобто, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року у справі № 757/43355/16 звернула увагу на те, що приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

З огляду на наведені вище аргументи Велика Палата Верховного Суду вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідачів (суддів) вчинити певні дії, не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів (прокурорів, слідчих) вчинити певні дії:

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Тобто, під час досудового розслідування прокурор виконує процесуальні функції, які не можна охарактеризувати як управлінські, і для оскарження його рішень, дій чи бездіяльності визначений спеціальний порядок.

Закони України не передбачають право особи звертатися з окремим позовом до прокурора, слідчого про визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності, вчинених як учасником судового процесу у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до пунктів 2 і 3 частини першої статті 16 Закону України «Про прокуратуру» - незалежність прокурора забезпечується, зокрема, порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами; забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та Законами України (частина друга статті 16 Закону України «Про прокуратуру»).

А відтак, суддя доходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідачів (прокурорів, слідчих) вчинити певні дії також не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц, провадження № 14-185 цс 18

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі особливостей відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду.

Вказані висновки відповідають також висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 3 квітня 2018 року у справі № 820/5586/16, від 13 березня 2018 року у справі № 800/554/17, від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18, від 24 квітня 2018 року у справі № 800/404/17, від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у Законах України право на судовий захист слід застосовувати, враховуючи принцип дружнього ставлення до міжнародного права (див. абзац 3 пункту 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, абзац 4 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення цього суду від 8 вересня 2016 року № 6-рп/2016), у світлі пункту 1 статті 6 Конвенції та його інтерпретації Європейським судом з прав людини (далі також Суд).

На підставі викладеного, суддя дійшла до висновку, що

-здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

-оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

-вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

-усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

-оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді);

- вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Згідно ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, пунктом 1 ч.1 ст.186 УПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суддя дійшла до висновку про відмову у відкритті провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Вища рада правосуддя, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Національне антикорупційне бюро України, Одеське територіальне управління національного антикорупційного бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції, Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, Міністерство юстиції України, Служба безпеки України, Офіс Генерального прокурора про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя __________ С.В.Кодінцева