Справа № 464/1230/19 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/2800/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Львівське комунальне підприємство (ЛКП) «Хуторівка», в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути зі згаданої відповідачки на користь позивачки 28 186 грн. 23 коп. майнової шкоди спричиненою залиттям квартири позивачки, 2 000 грн. моральної шкоди, 500 грн. «витрат на оплату виконання робіт по розрахунку вартості об`єкта будівництва», 55 грн. витрат за отримання інформаційної довідки державного реєстратора, а також 1 536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідачка власницею квартири АДРЕСА_2 на другому поверсі в цьому ж будинку.

30.11.2018 року приблизно після 04 год. відбулось залиття квартири позивачки, у зв`язку з чим остання здійснила виклик аварійної служби, після прибуття представників якої усі присутні піднялись до квартири відповідачки, проте в такій мешканців не було. Залиття припинилось лише після перекриття водопостачання у всьому будинку. Комісією ЛКП «Хуторівка» складено відповідний акт, згідно з яким залиття відбулося внаслідок прориву шланга гарячого водопостачання в квартирі відповідачки. Окрім цього, членами комісії проведено обстеження верхніх поверхів будинку, зокрема і квартири АДРЕСА_3 на третьому поверсі, однак слідів пошкоджень чи залиття виявлено не було. Таке обстеження було проведене через одну добу, оскільки до цього у квартирі нікого не було. Відповідно до кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва від 15.02.2019 року загальна вартість поточного ремонту квартири позивача складає 28 186 грн. 23 коп., які і є предметом позовних вимог. Також позивачкою понесено витрати на оплату кошторисного розрахунку у розмірі 500 грн. та за отримання інформаційної довідки з державного реєстру щодо власника квартири АДРЕСА_2 у розмірі 55 грн. Зазначалося, що діями відповідачки їй завдано моральну шкоду, яка проявилась у необхідності докладання зусиль для захисту її порушених прав та відновлення попереднього стану майна, душевних стражданнях, що призвело до безсоння та неможливості вести звичний спосіб життя, яку вона оцінює у 2000 грн. (том 1, а.с. 1-2, 187-189).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди у розмірі 23 165 грн. 11 коп., вартість кошторисного розрахунку у розмірі 500 грн., вартість отримання інформаційної довідки з державного реєстру у розмірі 55 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн, а всього 24 720 гривень 11 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 021 грн. 97 коп. (том 3, а.с. 87-93).

Дане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Вважає, що не є належним відповідачем по даній справі, оскільки насправді вона квартиру позивачки не заливала, а така була залитою з квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_3 і яка знаходиться на третьому поверсі будинку над квартирами АДРЕСА_4 (позивачки) та АДРЕСА_2 (відповідачки).

Наявний у матеріалах справи Акт № 546 від 30.11.2018 року, складений працівниками ЛКП «Хуторівка» по факту залиття квартири позивачки та поданий останньою до суду, вважає сфальсифікованим.

Вважає, що Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2021 року за № 7530 підтверджує ту обставину, що залиття квартири позивачки на першому поверсі насправді мало місце з квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на третьому поверсі, а не з квартири відповідачки (том 3, а.с. 97-104).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-в будинку АДРЕСА_5 позивачка є власником квартири АДРЕСА_4 , що знаходиться на першому поверсі; відповідачка (апелянт) власницею квартири АДРЕСА_2 на другому поверсі в цьому ж будинку, а власником квартири АДРЕСА_2 на третьому поверсі цього будинку ОСОБА_3 ;

-30.11.2018 року приблизно після 04 год. мало місце залиття квартири позивачки, в результаті чого працівниками ЛКП «Хуторівка» на місце події було викликано відповідачку, яка є власником квартири АДРЕСА_2 (яку набула у власність в результаті спадкування) над квартирою позивачки, однак тривалий час у ній не проживає.

Частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, згаданою нормою матеріального права встановлено принцип презумпції вини зі сторони особи, яка завдала шкоди.

Як вбачається з вищенаведеного, відповідачці (апелянту) з дня залиття квартири позивачки № 215 (30.11.2018 року) було відомо про таке залиття, а також про те, що по версії останньої це залиття мало місце саме з квартири відповідачки.

В той же час, по версії відповідачки (апелянта) таке залиття мало місце з квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на третьому поверсі будинку (саме над квартирою позивачки та відповідачки) і власником якої є ОСОБА_3 (том 1, а.с. 204-209). Безспірним є те, що (дотримуючись версії відповідачки) у випадку залиття квартир першого та другого поверхів з третього поверху квартира на другому поверсі мала б отримали значно більші пошкодження, ніж квартира на першому поверсі.

Очевидним є те, що вода у квартиру АДРЕСА_4 на першому поверсі будинку потрапила саме з квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться на другому поверсі будинку і яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , а тому саме на відповідачку (апелянта) покладається обов`язок доведення суду належними та допустимими доказами того, що таке залиття мало місце саме з квартири АДРЕСА_3 на третьому поверсі, а відтак шкоди квартирі АДРЕСА_4 завдано не з вини власниці квартири АДРЕСА_2 .

Однак, знаючи про претензії власниці квартири АДРЕСА_4 (позивачки) до неї, як до власниці квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , відповідачка (яка, по її версії, також сильно постраждала від залиття її квартири) жодних активних дій по фіксації такого залиття 30 листопада 2018 року саме з квартири АДРЕСА_3 не вчиняла, зокрема так і не вимагала від ЛКП «Хуторівка» надати їй копію акту № 546 від 30 листопада 2018 року, складеного працівниками згаданого ЛКП по факту залиття квартири АДРЕСА_4 (про складання якого вона сама стверджує), а у випадку відмови у наданні такого не висувала відповідні претензії ЛКП та не фіксувала самостійно залиття її ж квартири з квартири АДРЕСА_3 .

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, працівники ЛКП «Хуторівка» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які складали 30.11.2018 року вищезгаданий акт № 546, будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків з приведенням до присяги та попередженням про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань (том 2, а.с. 172, 209; том 3, а.с. 51), підтвердили наведене ними у цьому акті, а саме: те, що причиною залиття 30.11.2018 року квартири АДРЕСА_4 був «прорив шланга гарячого водопостачання … в квартирі АДРЕСА_2 » (том 1, а.с. 3).

Принагідно слід зауважити, що позивачка ОСОБА_2 , а також власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 17 серпня 2021 року також допитувалися судом в якості свідків з приведенням до присяги та попередженням про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань (том 2, а.с. 152-158).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2021 року № 7530 (в свою чергу, проведеного за результатами огляду експертом 29.04.2021 року квартир позивачки № 215 та відповідачки № 219, тобто через 29 місяців після залиття 30.11.2018 року квартири АДРЕСА_4 ), у квартирі АДРЕСА_6 дійсно є ознаки залиття приміщень квартири і по наявних слідах залиття «можливо припустити, що таке залиття відбулося 30.11.2018 року» (том 2, а.с. 101-114).

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вищенаведених обставин в їх сукупності у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог з посиланням на вищезгаданий Висновок експерта, згідно якого лише «можливо припустити, що таке залиття (квартири відповідачки № 219) відбулося 30.11.2018 року».

Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на недоведеність позивачкою факту залиття її квартири саме з квартири відповідачки № 219 до уваги прийматися не можуть, оскільки таке залиття 30.11.2018 року дійсно мало місце і відповідачкою (апелянтом) не доведено належними та допустимими доказами того, що шкоди квартирі АДРЕСА_4 завдано не з її, як власниці квартири АДРЕСА_2 , вини.

Доводів, які б оспорювали присуджений судом до стягнення з відповідачки на користь позивачки розмір майнової шкоди та моральної шкоди, а також судових витрат, апеляційна скарга не містить, а відтак в цій частині оскаржуване рішення і не переглядається.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди, а також судових витрат, на загальну суму 32 278 грн. 03 коп. (28 186 грн. 23 коп. + 2 000 грн. + 500 грн. + 55 грн. + 1 536 грн. 80 коп.; том 1, а.с. 187-189), що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 32 278 грн. 03 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 п.2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 16 січня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.