СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14660/22

пр. № 2/759/1056/23

06 жовтня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , секретарів судового засідання Сініцина В.А., Мирзак А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація,

встановив:

ОСОБА_1 заявив позов до ОСОБА_3 , за яким просив визначити місце проживання дітей сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

разом з батьком.

Позов обґрунтований тим, що сторони припинили сімейні відносини, перебувають в процесі розлучення, проживають окремо, малолітні діти проживають з батьком, проте відповідачка вимагає щоб діти проживали разом з нею, що на думку позивача суперечить інтересам дітей та батьків.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 28.10.2022 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов, за яким просила визначити місце проживання дітей разом з нею, пославшись на те, що ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню з дітьми, здійснює на них психологічний вплив, маніпулює ними, тобто вчинює дії на шкоду їм.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року зустрічний позов прийнято до провадження, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Сторони використали право на подання відзиву, відповіді на відзив, тощо.

З огляду на ці заяви, сторони на своїх вимогах наполягали.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2023 року підготовче провадження у справі закінчене, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року, провадження у справі за первісним та зустрічним позовами в частині вимог про визначення місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без розгляду, у зв`язку з досягненням дитиною 14 річного віку та бажанням дитини проживати з батьком.

Сторони в судовому засіданні на своїх вимогах наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в їх заявах, пославшись на пояснення свідків та письмові докази.

Представники сторін підтримали доводи своїх довірителів, в обґрунтування позиції по спору послались на відповідні йому норми матеріального закону.

Судом встановлено таке.

Сторони не заперечують і це підтверджується доказами, що вони перебували у шлюбі з серпня 1998 року, в цьому шлюбі у них народились діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідачка, на час розгляду справи, проживає разом зі своєю матір`ю, в квартирі належній останній, та сплачує аліменти на утримання дітей відповідно наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року.

Між сторонами триває судовий спір про поділ спільного майна, предметом якого є право власності на дві квартири, що були придбані у шлюбі.

Позивач створив нову сім`ю, що ним не заперечується.

З огляду на надані докази, пояснення сторін та свідків, поведінку позивача в судовому засіданні, суд знаходить, що сторони тривалий час перебувають в неприязних відносинах.

Так відповідачка послідовно пояснювала, що позивач на початку 2020 року покинув сім`ю та до травня 2021 року проживав разом зі своєю матір`ю в належній останній квартирі, діти весь цей час залишились разом з нею.

Позивач не заперечував цього факту, проте пояснив таку поведінку тим, що хотів убезпечити сім`ю від можливості зараження короно-вірусною інфекцією COVID-19, оскільки він відноситься до групи ризику, як лікар сімейної медицини.

Проте, такі пояснення не можна прийняти.

Загальновідомо, що найбільш уразливою частиною населення від наслідків COVID-19 є люди похилого віку, до яких відноситься мати позивача, дітьми ж, за рідким виключенням, ця хвороба переноситься в легкій формі, тобто позивач становив більшу небезпеку по відношенню до матері ніж до своєї сім`ї.

Крім того, відповідачка на той час і зараз також працює в медичній установі, і очевидно, що ризик захворіти на COVID-19 у неї був такий же як і в позивача, а відтак і діти не були убезпечені від цього захворювання.

Інші пояснення позивача з цього приводу також є надуманими.

Після повернення позивача в сім`ю, відповідачка декілька разів зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення позивачем домашнього насильства (фізичного та психологічного), зверталася до органу опіки і піклування із заявами про усунення перешкод у вихованні дітей, повідомляла про викрадення дітей, та просила про повернення дітей до постійного місця проживання. Крім того, відповідачка в липні 2021 року зверталась до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, який за її заявою був залишений без розгляду. Останню обставину позивачка пояснила намаганням врегулювати спір в позасудовому порядку.

В свою чергу позивач також звинувачував відповідачку в домашньому насильстві (економічному), на що вказують звернення до правоохоронних органів.

Про обставини неприязних відносин сторін повідомили і свідки ОСОБА_10 (мати позивача), та ОСОБА_11 (мати відповідачки).

В кінцевому відповідачка перейшла проживати до матері.

При цьому квартира матері розташована в тому ж будинку, що і квартира ОСОБА_12 , в сусідньому під`їзді, що дозволяє відповідачці бачити дочку, попри перешкоди, що чинить позивач, проводити з дочкою певний час, опікуватись нею.

Доводи позивача про те, що відповідачка самоусунулась від виховання дітей, не знайшли свого підтвердження доказами.

Відповідачка пояснювала, що літом 2023 року коли діти деякий час проживали на дачі, що належить матері позивача, в Хмельницькій області, вона підтримувала контакт з молодшими дітьми через старшого сина ОСОБА_7 , позивач не давав їй можливості напряму спілкуватись молодшими дітьми, та не надав згоду на побачення з ними.

Дані обставини підтвердив свідок ОСОБА_7 .

Разом з тим, позивач послідовно вказував, що син сторін ОСОБА_6 після розпаду сім`ї постійно проживає разом з ним.

Проте, судом встановлено, що це не відповідає дійсності.

Фактично ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю позивача ОСОБА_10 .

Такий висновок ґрунтується на аналізі пояснень сторін, свідків з обох сторін, та безпосередньо пояснень ОСОБА_6 , за якими для нього, за місцем проживання батька, не створено належних умов для навчання, зокрема підключення до мережі Інтернет не відповідає його потребам в сенсі навчання.

Крім того, у справі не має даних, що для ОСОБА_6 в квартирі позивача, за умов створення позивачем нової сім`ї та створення належних умов проживання та розвитку дочки ОСОБА_5 , створені належні умови і для нього.

Дійсно з огляду на пояснення сина сторін ОСОБА_6 вбачається, що він має образу на матір, яку пов`язує з обставинами побутового характеру, як то вимога матері помити за собою посуд після їжі, випрати власну білизну, тощо, тобто посилається на незначні обставини, а відповідно приховує дійсні.

Проте, з огляду на те, що ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю позивача, на його вік, та пояснення свідків у справі, суд має припущення, що він має образу на обох батьків, оскільки через їх тривалий спір позбавлений належної батьківської опіки.

До того ж під час опитування в судовому засіданні ОСОБА_6 на запитання суду, та учасників процесу відповідав батьку, а не суду, що слугувало підставою для видалення батьків з залу судових засідань на час допиту свідка.

Пояснення ОСОБА_6 та старшого сина сторін ОСОБА_7 збігаються в тому, що їх батько більше ніж матір приділяв уваги їх навчанню, та розвитку, був більш вимогливим щодо їх поведінки, і це стало фундаментом для того щоб вони продовжували навчатись за кошти держави в престижних навчальних закладах. Тобто батько для них є авторитетом. Разом з тим, діти визнали, що матір також опікується ними і вони люблять її.

Між тим, суду не надано доказів, як діти позиціонують себе в новому оточенні, у зв`язку зі створенням позивачем нової сім`ї.

Сторони, з огляду на документи, що видані їм за місцем проживання і за місцем роботи, характеризуються позитивно.

Сторони мають сталий дохід, що підтверджується довідками з їх роботи, сторони не перебувають на обліку у нарколога та психіатра.

Доводи позивача про сумніви в психічному здоров`ї відповідачки не підтверджені належними доказами, та суперечать доказам у справі. Захоплення відповідачки певними езотеричними практиками, саме по собі, не може вказувати на вади її психіки.

Доводи позивача та свідка ОСОБА_11 про те, що відповідачка не зможе належним чином опікуватись дочкою, через гіперактивність дитини, є надуманими.

Позивачка на даний час працює віддалено (з дому), а відповідно в змозі приділити достатньо часу для догляду за дитиною.

Крім того, мати відповідачки є пенсіонером, вона багато років працювала лікарем-педіатром, а відповідно може надати допомогу відповідачці по догляду за дитиною, в тому числі і фаховими порадами, що важливо з огляду на стан здоров`я дитини (має вади зору).

Безумовно, з огляду на надані докази, і батько може забезпечити належний догляд та виховання дочки. Це не оспорюється відповідачкою.

Отже фактично, сторони знаходяться в рівних умовах.

Проте, з огляду на стать, вік, потреби дитини, з урахуванням її невизначеності в новому оточенні, що сформувалась з розпадом сім`ї, поведінку позивача щодо перешкоджання відповідачці у вихованні дітей, суд все ж вважає, що ОСОБА_5 буде краще разом з матір`ю.

Саме до такого ж висновку прийшов і орган опіки і піклування (т.1 а.с. 159-163).

В основу цього висновку, разом з іншим, покладено і таке.

За висновком Міського центру дитини Київської міської державної адміністрації від 10.12.2021 року, діти сторін залучені в конфлікт батьків.

Малолітня ОСОБА_5 прагне до почуття сімейної спільності. У дитини сформовані довірливі відносини з кожним із батьків, дівчинка вільно та спокійно почувається у присутності матері та батька. Це однаково важливі та значимі фігури у житті дитини.

У бесіді зі спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї малолітня ОСОБА_5 повідомила, що вона хоче частіше залишатись у мами ночувати та більше часу проводити разом.

Отже дитина потребує материнської опіки.

Згідно зі ст. 160 ч. 1 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, суд, за обставин наявного спору, вправі визначити місце проживання дитини сторін ОСОБА_5 , і визначає таке місце разом з матір`ю, що на переконання суду буде найкращим чином відповідати інтересам дитини.

При цьому таке рішення не позбавляє батька приймати участь у вихованні та утриманні дитини.

Отже задоволенню підлягає зустрічний позов.

В задоволенні ж первісного позову слід відмовити, за необґрунтованістю.

За таких рішень, витрати понесені відповідачкою на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. мають бути їй відшкодовані позивачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають.

Заходів забезпечення позову судом не вживались.

На підставі ст. 161 СК України, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення виготовлене 12.01.2024 року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.