Справа № 167/803/22
Номер провадження 2/167/39/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю: секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

14.12.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , яка за життя все своє майно заповіла йому та на частину якого він оформив право власності, крім житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за ним право власності на даний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15.12.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано матеріали спадкової справи і призначено підготовче засідання.

Учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце проведення підготовчого засідання.

26.12.2022 року позивач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за ним (ас 34).

16.01.2023 року представник відповідача подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, проти задоволення позову не заперечує ( ас 52). Відзиву на позовну заяву не подав.

Суд ухвалив підготовче засідання проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 198, частини 1 статті 223 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, згідно частини 3 статті 200 ЦПК України.

Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 16 січня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

У підготовчому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

За своє життя ОСОБА_3 . ОСОБА_4 11.12.2003 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно онуку ОСОБА_1 , який спадщину вчасно і належним чином прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців за заповітом та за законом немає. Пережилого подружжя немає. Спадкоємців згідно статті 1241 ЦК України немає.

Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть від 11.01.2007 року ( ас 5); свідоцтвом про смерть від 05.12.2000 року ( ас 6); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 03.05.2019 року ( ас 9); свідоцтвом про народження від 11.07.1986 року ( ас 10); заповітом від 11.12.2003 року ( в матеріалах спадкової справи № 239/2011)(ас 38); випискою з погосподарської книги № 2 за 2006-2010 роки Рудко-Козинської сільської ради Рожищенського району Волинської області ( ас 12); довідкою виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 13.12.2022 року ( ас 13); свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 26.08.2020 року ( ас 14, 15); технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ( ас 16-21); висновком про вартість об`єкта оцінки ( ас 22); матеріалами спадкової справи № 239/2011 (ас 36-50).

Звернувшись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 отримав відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 562/02-31 від 19.10.2021 року ( ас 11).

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини 3 статті 1223, частини 1 статті 1220 ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом наведених норм ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

У підготовчому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчасно і належним чином прийняв після смерті ОСОБА_2 спадщину, у тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , але не оформив своїх спадкових прав на даний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, що об`єктивно позбавило його можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права на дане майно.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29 червня 1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації ( зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону).

Згідно із частиною 4 статті 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Крім того, Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( пункт 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до статті 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

- виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Дані нормативно-правові акти та встановлені у підготовчому засіданні обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , рік побудови 1948, побудований відповідно до діючого на час його будівництва законодавства і право власності на нього належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі за ОСОБА_2 .

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року « Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, оскільки у судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який позивач прийняв у власність як спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та строки, тому позов підлягає до задоволення і за позивачем слід визнати право власності на дане спадкове майно.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити також наступне.

Розглянувши позов, пред`явлений до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, суд врахував, що територіальна громада ( в особі органу місцевого самоврядування) може бути відповідачем у даній справі, оскільки, крім позивача, відсутні інші спадкоємці за законом або за заповітом, у тому числі ті, які прийняли спадщину, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 562/02-31 від 19.10.2021 року ( ас 11).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатила судовий збір в сумі 992, 40 грн, який просить не стягувати з відповідача, а залишити за ним.

За таких обставин, суд доходить висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 141, 198, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ( до 01.01.2021 року - Рожищенського району) Волинської області, рік побудови 1948.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення ( виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, адреса: місто Рожище, вулиця Незалежності, 60, Луцький район Волинська область, .

Дата складення повного тексту рішення суду: 16.01.2023 року.

Головуючий Н.В. Шептицька