ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач (за первісним позовом) Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,

відповідач (за первісним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (за первісним позовом) ОСОБА_2 ,

відповідач (за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ,

відповідач (за зустрічним позовом) Фонд державного майна України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/10834/21 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», Фонду державного майна України про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року (суддя Власенко М.Д.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач належним чином свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, виконав, відповідачі внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу мають заборгованість за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 31 285,84 грн, яку просить стягнути солідарно з відповідачів, а також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 7 943,06 грн, 3% річних у розмірі 3 029,14 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн.

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, який обґрунтував тим, що у споживачів, котрі не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи у розрахунковому періоді. У разі коли обсяг постачання теплової енергії є меншим, ніж зазначений в договорі, організація, що постачає теплову енергію повинна зменшити плату шляхом здійснення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до договору. Договір між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 не укладався, перерахунок жодного разу не проводився, тому борг нараховане не об`єктивно і вінне може вважатися реальним. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачами послуг з централізованого опалення можуть бути фізичні або юридичні особи, приміщення яких має технічні можливості для приєднання відповідних внутрішньо-будинкових систем. Відповідачі за первісним позовом не є споживачами ані централізованого опалення, ані споживачами теплової енергії. Також, позивач за первісним позовом, всупереч вимогам Закону України «Про теплопостачання» не вказав уповноважений банк та номерів рахунків на які мають сплачуватися суми заборгованості, що свідчить про шахрайський характер таких дій. Плата за теплову енергію не може здійснюватися ще й на підставі того, що стосовно діяльності АТ «Криворізька теплоцентраль» відкрито кримінальне провадження № 0003029 від 27.10.2015 року за частиною 5 статті 191, частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 382, частиною 2 статті 364 КК України. Також, в матеріалах справи відсутня ліцензія АТ «Криворізька теплоцентраль» на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії та рішення НКРЕКП про видачу ліцензії, повноваження представника АТ «Криворізька теплоцентраль» Шульги Д.В. не підтверджено належним чином. Вважав, що протиправними та шахрайськими діями АТ «Криворізька теплоцентраль» йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 42 258,04 грн та 32 500 грн моральної шкоди. Просив суд відмовити у задоволенні первісного позову; заборонити АТ «Криворізька теплоцентраль» використовувати та передавати третім особам персональні дані відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; вилучити в АТ «Криворізька теплоцентраль» матеріальні носії персональних даних відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та знищити їх під час судового засідання у присутності ОСОБА_1 ; зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» знищити персональні дані відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на віртуальних носіях про що повідомити ОСОБА_1 письмово; стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 4 000 грн та моральну шкоду у розмірі 7 000 грн; стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 38 258 грн та моральну шкоду у розмірі 25 500 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року в розмірі 31 285,84 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 7 943,06 грн, 3% річних у розмірі 3 029,14 грн, а всього 42 258,04 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135,00 грн з кожного. Відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ «Криворізька теплоцентраль», Фонду державного майна України про зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди.

Судове рішення в частині задоволення первісного позову АТ «Криворізька теплоцентраль» мотивоване відсутністю у відповідачів за первісним позовом акту, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, а тому позивачем правомірно здійснюється нарахування коштів за надані комунальні послуги, розмір заборгованості за якими відповідно до тарифів на теплову енергію за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року становить 31 285,84 грн. Крім того, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, суд першої інстанції вважав, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сума інфляційних втрат за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року в розмірі 7 943,06 грн, сума 3% річних 3 029,14 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано будь-яких допустимих доказів, якими підтверджено факт заподіяння шкоди ОСОБА_1 вказаними відповідачами, а також не доведено неправомірності їх дій чи бездіяльності, якими могло бути завдано як моральну, так і матеріальну шкоду. Інші заявлені позовні вимоги в зустрічному позові щодо заборони АТ «Криворізька теплоцентраль» використовувати та передавати персональні дані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язання знищити такі дані в судовому засіданні та на віртуальних носіях, суд також вважав такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль» та задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі. Крім того, якщо апеляційний суд не знайде підстав для відмови в задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з централізованого опалення, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог заявлених поза межами позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що за адресою відповідачів відсутні будь-які елементи внутрішньо-квартирної системи централізованого опалення. Зазначене, на думку скаржника, свідчить про те, що послуги з теплопостачання та опалення до зазначеної квартири позивачем не надаються, а отже відповідачі не є споживачами вказаних комунальних послуг. Факт самовільного відключення квартири від загально-будинкових систем опалення, не є підставою для стягнення оплати за послуги, які не надаються і не можуть бути надані. Крім того, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження надання саме відповідачам, а не взагалі будинку, комунальної послуги з централізованого опалення. Порушення норм процесуального права скаржник мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення принципу диспозитивності та змагальності за власною ініціативою змінив прізвища відповідачів за первинним позовом у процесуальних документах. Однак, довідки про РНОКПП були сформовані на інші прізвища ОСОБА_5 та ОСОБА_5 . В довідці про особовий рахунок анкетні дані відповідачів зазначені без перекладу як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». Тобто, у суду не було підстав для зазначення у процесуальних документах прізвищ відповідачів за первинним позовом відмінних від тих, які зазначені в позову та особовому рахунку. Також посилається на те, що в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 зробив заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль». Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на таку заяву та не відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості поза межами позовної давності за період з жовтня 2015 року до жовтня 2018 року. Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від АТ «Криворізька теплоцентраль» до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач за первісним позовом просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що доводи ОСОБА_1 є безпідставними, не мають законного підґрунтя і не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням у подальшому дій заявником з дотриманням визначеної порядком процедури. Акт відключення від централізованого опалення складається та підписується обов`язково представником власника будинку або уповноваженою ним особою, представником монтажної організації, представником виконавця послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання та власником квартири, який в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. ОСОБА_1 не дотримався встановленого законом порядку відключення квартири від системи централізованого опалення і гарячого водопостачання. А тому, на думку позивача, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник АТ «Криворізька теплоцентраль» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Амельчишин О.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник Фонду державного майна України в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста і таким чином з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є ДП «Криворізька теплоцентраль».

Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надано ДП «Криворізька теплоцентраль» ліцензію № 303 від 14.09.2012 року щодо транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надано ДП «Криворізька теплоцентраль» ліцензію № 303 від 14.09.2012 року щодо виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії.

Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надано ДП «Криворізька теплоцентраль» ліцензію № 303 від 14.09.2012 року щодо постачання теплової енергії.

Згідно з листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Вих.№01/25-0940 від 25.07.2013 року, Міненерговугілля України надано згоду на закріплення майна КП «Криворіжтепломережа», а саме: теплових мереж довжиною 151,6 км, трас гарячого водопостачання довжиною 96,2 км, теплорозподільчих пунктів 70 од., насосних станцій 4 од., на праві повного господарського відання за ДП «Криворізька теплоцентраль», з обов`язковим укладенням акту прийому-передачу на об`єкти господарського відання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №789 від 19.06.2017 року ПАТ «Криворізька теплоцентраль» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

Таким чином, АТ «Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг теплової енергії для потреб опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , на який відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Відділу реєстрації та проживання громадян Виконкому Покровської районної у місті ради та не заперечувалось самим відповідачем у наданих заявах по суті справи.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представником АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року становить 31 285,84 грн.

На підтвердження правомірності своїх дій по відключенню від мережі централізованого опалення та відсутності в своїй квартирі комунікацій з централізованого опалення, ОСОБА_1 надано до суду такі документи: договір на поставку, монтаж опалювального обладнання № 1 від 08 серпня 2006 року, згідно якого ОСОБА_1 замовив в ПП «Мороз» монтаж опалювальної системи; договір № 722/4144 на виконання проектних робіт від 18 листопада 2014 року, яким ОСОБА_1 доручив ПАТ «Криворіжгаз» виконати робочий проект реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; акт виконаних робіт від 11 грудня 2015 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 , було здійснено демонтаж газової колонки; акт прийому в експлуатацію газифікованого об`єкта від 02 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено: газовий котел Vaillant 24 кВт димохідний, трубу 10/15 мм 3,2/03 м, кран 15 мм 2 шт.

Крім того, надано Відомості про технічний стан нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконані на замовлення ОСОБА_1 ФОП « ОСОБА_8 » станом на 26.09.2022 року, якими встановлено, що при обстеженні приміщення квартири відсутні магістральні трубопроводи (стояки) внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення. За рахунок перепланування площу приміщень квартири змінено, дозвіл на перепланування не надано.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції виходив з факту відсутності у відповідачів за первісним позовом акту, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, а тому позивачем правомірно здійснюється нарахування коштів за надані комунальні послуги, розмір заборгованості за якими відповідно до тарифів на теплову енергію за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року становить 31 285,84 грн. Крім того, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, суд першої інстанції вважав, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сума інфляційних втрат за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року в розмірі 7 943,06 грн, сума 3% річних 3 029,14 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що суду не надано будь-яких допустимих доказів, якими підтверджено факт заподіяння шкоди ОСОБА_1 вказаними відповідачами, а також не доведено неправомірності їх дій чи бездіяльності, якими могло бути завдано як моральну, так і матеріальну шкоду. Інші заявлені позовні вимоги в зустрічному позові щодо заборони АТ «Криворізька теплоцентраль» використовувати та передавати персональні дані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язання знищити такі дані в судовому засіданні та на віртуальних носіях, суд також вважав такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та з висновками про відмову в задоволенні зустрічного позову. Разом з тим, суд першої інстанції визначив період та розмір заборгованості за надані послуги без врахування заяви ОСОБА_1 про застосування позовної давності до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль».

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виникли по наданню з одного боку та споживанню з іншого, комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з пунктом 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин в даній справі, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, обґрунтованого виходив із того, що від`єднання квартири від мереж централізованого опалення здійснено відповідачами самовільно, без дотримання вимог щодо складання та затвердження акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених в Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів за первісним позовом від мережі централізованого теплопостачання та встановлення у квартирі індивідуального (автономного) опалення, із дотриманням вимог вищенаведених правових норм.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що у квартирі відповідачів здійснено самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2019 року (справа № 490/11619/15-ц, провадження №61-23337св18) та від 18 червня 2020 року (справа №643/133/17, провадження № 61-38460св18).

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції, встановивши наявність порушеного права АТ «Криворізька теплоцентраль», дійшов правильного висновку про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за послуги з постачання централізованого опалення та обслуговування мереж опалення, а самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення, не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідачів заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги перед позивачем за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 31 285,84 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо фактичного неотримання наданих АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з опалювання у спірний період, колегія суддів відхиляє, як безпідставні.

Крім того, відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема стосовно того, що суд за власною ініціативою змінив прізвища відповідачів за первинним позовом. Так, суд першої інстанції правильно встановив, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг теплової енергії для потреб опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , на який відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення. Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Відділу реєстрації та проживання громадян Виконкому Покровської районної у місті ради та не заперечувалось самим відповідачем у наданих заявах по суті справи. Отже, помилка у тексті первісного позову в написанні адреси відповідачів не може бути підставою для відмови у його задоволенні, оскільки адреса проживання відповідачів у вступній частині первісного позову вказана правильно, крім того додані до первісного позову виписки з особового рахунку, а також надані сторонами пояснення у судовому засіданні суду першої інстанції стосуються саме вищезазначеної адреси, спір щодо надання послуг за якою вирішується судом. Крім того, правильність написання прізвища відповідачів також встановлена судом в ході судового розгляду з документів, безпосередньо наданих самим відповідачем, а також з відомостей Відділу реєстрації та проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що АТ «Криворізька теплоцентраль» заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, в тому числі й за межами позовної давності, про застосування наслідків пропуску якої ОСОБА_1 заявляв під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вищезазначене не було враховано судом першої інстанції.

Так, відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості з жовтня 2015 року до жовтня 2018 року (а.с. 35 т.1).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Позивач звернувся до суду з позовом 30 листопада 2021 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по жовтень 2018 року включно.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з жовтня 2015 року до жовтня 2018 року включно у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності, про застосування якої ОСОБА_1 просив в суді першої інстанції.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з листопада 2018 року до 30 вересня 2021 року, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

26.04.2017 року Верховний Суд України, у справі №3-1522гс16, сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання, згідно якої внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, стягнення інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися за останні три роки, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, тобто з листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову у справі підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні. Так, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню в солідарному порядку на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 15 138,54 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 496,32 грн, 3% річних в розмірі 758,94 грн, а всього 17 393,80 грн.

В свою чергу, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ «Криворізька теплоцентраль», Фонду державного майна України з огляду на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Крім того, в апеляційній скарзі відсутні доводи щодо наявності підстав для скасування судового рішення в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, враховуючи обставини в даній справі, та приймаючи до уваги, заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, стягнувши таку заборгованість за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 15 138,54 грн, інфляційних втрат в розмірі 1 496,32 грн, 3% річних в розмірі 758,94 грн, а всього 17 393,80 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідачів на користь позивача за первісним позовом підлягає сплаті судовий збір в розмірі 934,35 грн у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 003,47 грн, то з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця в компенсації судових витрат в сумі 1 069,12 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2018 року до 30 вересня 2021 року в розмірі 15 138 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять вісім) гривень 54 копійок, інфляційні втрати в розмірі 1 496 (одна тисяча чотириста дев`яносто шість) гривень, 32 копійок, 3% річних в розмірі 758 (сімсот п`ятдесят вісім) гривень 94 копійок, а всього 17 393 (сімнадцять тисяч триста дев`яносто три) гривень 80 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 різницю в компенсації витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 069 (одна тисяча шістдесят дев`ять) гривень 12 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко