Провадження № 2/127/1948/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 лютого 2023 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,

позивача ОСОБА_1 та її представника Геращенко Т.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Геращенко Т.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2012. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2019 шлюб сторін у справі - розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю, перебувають на її повному утриманні. Відповідач після припинення шлюбних відносин, ухиляється від виховання дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує, в результаті чого виникла значна сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей. Всі питання спрямовані на забезпечення дітей, їх навчання, виховання, розвиток, лікування позивач вирішує самостійно, відповідач свої батьківські обов`язки відносно дітей не виконує взагалі. Викладене стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та витребувано від Органу опіки та піклування (Служби у справах дітей ВМР) відповідний висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його спільних з позивачем дітей.

Відповідач відзив на позов до суду не подав.

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради 07.10.2022 надав суду висновок від 22.09.2022 за №01/00/011/ НОМЕР_1 , відповідно до якого орган вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39-41).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Геращенко Т.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково вказала, що з часу роздільного проживання з відповідачем, останній участі у виховання дітей не приймає, коштів на їх утримання не надає, заборгованість по сплаті аліментів на даний час сягнула більше 200 тисяч гривень. Останній раз відповідач спілкувався з дітьми у лютому 2022 року, вихованням та навчанням дітей не займається, успіхами дітей не цікавиться. Додатково зазначила, що відповідач з часу засідання Служби у справах дітей ВМР та складення органом опіки та піклування висновку про недоцільність позбавлення його батьківських прав жодного бажання спілкуватися з дітьми не виявив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові та надала аналогічні пояснення, що і її представник.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом завчасно та належним чином, зокрема, шляхом розміщення на веб-порталі Судової влади відповідного оголошення (ч.10 ст.187 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є її заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала висновок Органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона є викладачем школи мистецтв «Вишенька» по хореографії учениці ОСОБА_4 , яка в неї навчається приблизно 3-и роки. З приводу відносин дитини та відповідача повідомила, що батька бачила один раз у літку 2022 року, коли він помахав дитині рукою, більше вона його не бачила та він не цікавився її успіхами та навчанням. Батько жодного разу не був присутній на позашкільних заходах в яких приймала участь дитина. В цілому дитиною опікується тільки матір, оскільки саме вона приводить та забирає дитину на гурток та з гуртка, та здійснює оплату за її навчання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що вона є хрещеною матір`ю ОСОБА_5 , знає сім`ю позивача більше 5-ти років. З приводу відносин дітей та відповідача повідомила, що батько зловживає спиртними напоями, батьківські обов`язки з виховання, матеріального забезпечення, спілкування з дітьми не виконує, успіхами дітей не цікавиться. Діти перебувають на повному утриманні позиваки та не хочуть мати такого батька, спілкування з ним завжди закінчується для них відчуттям пригнічення та тривоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст.ст.19, 150, 151-154, 164-166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями Свідоцтв про їх народження (а.с.4-5).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2019 в справі №127/28095/18 шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Згідно інформацією, яку надано на адвокатський запит адвоката Геращенко Т.В., Першим відділом державної виконавчої служби і місті Вінниці центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 21.06.2022 за №68156/15.26-38/8, 26.07.2019 за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 59652298 по примусовому виконанню виконавчого листа №127/28262/18, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06.11.2018 і до досягнення повноліття старшою дитиною (а.с. 7).

У вказаному вище листі органу примусового виконання рішення суду також зазначено про те, що позивачці неодноразово було запропоновано звернутися з заявою до правоохоронних органів, про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей).

Відносно відповідача 02.09.2021 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та відповідно до постанови Вінницького міського суду від 18.10.2022 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачено наведеною статтею КУпАП та застосовано відповідне адміністративне стягнення.

Станом на 01.06.2022 заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання дітей становить 235 000 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця (а.с. 8).

З довідки КЗ «Вінницький ліцей № 16» від 17.01.2022 за № 04-02/13, вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 3-Д класі, її батько ОСОБА_3 участі у навчанні та вихованні дитини не бере, систематичний контроль за станом виховання та навчання здійснює мати учениці ОСОБА_1 (а.с.9).

З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці» від 12.01.2022 за № 37/01-2, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у хірурга з приводу сколіотичної постави, лійкоподібної деформації грудної клітки, плоскостопості 1 ступеню, приведені ступені, «0» подібна деформація гомілок; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має встановлену з дитинства інвалідність, яка оформлена з 1-річного віку, самостійно не ходить. На теперішній час дитина має діагноз: Spina bifita, Ліпоменінгомієлорадикулоцеле поперекового відділу хребта, стан після грижепластики (04.02.2016). Ліпома спино-мозкового каналу, стан після фіксованого спинного мозку (15.01.2018). Нижній млявий парапарез. Порушення функції тазових органів по типу неутримання.(а.с. 10).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці» від 25.02.2022 за № 01-2/331, діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігаються сімейним лікарем КНП «ЦПМСД № 2 м. Вінниці» з народження. На амбулаторних прийомах з приводу захворювань, профілактичних щеплень та профоглядів, діти знаходяться в супроводі матері ОСОБА_1 . За весь час медичного спостереження за дітьми, один раз на амбулаторному прийомі ОСОБА_4 супроводжував батько ОСОБА_3 , оскільки в той час мати з іншою дитиною ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Києві. (а.с.12)

З довідки Закладу «Вінницький дитяча школа мистецтв «Вишенька»» ВМР від 17.01.2022 за № 12, вбачається, що батько ОСОБА_4 , учениці хореографічного відділення, ОСОБА_3 у 2021-2022 роках участі у навчанні та вихованні дитини не приймав (а.с.11).

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не бере участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, проживає окремо, діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні і вихованні. Між батьком та дітьми склалися напружені стосунки.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя.

Ст.11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як слідує з Висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.09.2022 за №01/00/011/ НОМЕР_1 , позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається недоцільним.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виявляє жодного бажання спілкуватися зі своїми дітьми, не допомагає їм матеріально, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться їх інтересами та успіхами у навчанні, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки, на думку суду, сама тільки поява відповідача на засідання Служби у справах дітей, та повідомлення про те, що зараз працевлаштувався, має отримувати заробітну платню та надавати донькам кошти на утримання, усвідомив свої помилки, має намір сплачувати аліменти та має бажання брати участь у вихованні дітей, не свідчить про його зацікавленість життям дітей та належне виконання батьківських обов`язків. Обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування, повністю спростовані обставинами, встановленими під час судового розгляду справи. Повідомлені відповідачем в процедурі надання висновку обставини не відповідають дійсності, оскільки з часу надання висновку (вересень 2022) він не проявив жодної зацікавленості щодо дітей та не проявив до них належної та необхідної батьківської турботи.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2021 року.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Жодних заперечень проти позову відповідач не висловив, відзиву на позов не подав, в судове засідання з розгляду справи по суті він не з`явився, попри те, що він обізнаний про наявність в провадженні суду цієї справи, оскільки був присутнім в ході підготовчого провадження у справі.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, він не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від них, виявляє байдужість до потреб власних дітей та щодо своїх батьківських прав, позбавлення відповідача батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дітей, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неодноразова неявка відповідача в суд, небажання заперечити проти позову всіма доступними йому засобами доказування, байдужість до результатів вирішення спору ще раз вказують на те, що відповідач інертно відноситься до питань опікування та виховання дітей.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи, що суд звільнив позивачку ОСОБА_1 від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути 1 984,80 гривень судового збору на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 19, 150, 151-155, 164 - 166, 169 СК України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 13, 77-79, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 1 984,80 гривень судового збору.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2023року.

Суддя: