ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/565/21

Головуючий у першій інстанції Волошина Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/130/23

Суд у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційні скарги: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард»,

на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року і на ухвалу цього ж суду від 19 липня 2022 року; час, місце ухвалення і дата складання повного тексту: рішення - 29.07.2022, ухвали 25.07.2022, м. Мена,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» (далі за текстом ТОВ «Мена-Авангард») звернулося з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , в якому просило стягти з останніх солідарно відшкодування майнової шкоди в сумі 620106 грн 18 коп., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що:

- рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 09.12.2020, з ТОВ «Мена-Авангард» стягнуто на користь ОСОБА_3 26832 грн 60 коп. заборгованості по заробітній платі, 26664 грн 40 коп. компенсації за невикористану відпустку, 606048 грн 00 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 5000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди, 2500 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави 6558 грн 18 коп. судового збору. Тими судовими рішеннями встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 про звільнення з роботи та протоколу № 3 загальних зборів засновників ТОВ «Мена-Авангард» від 24.02.2017 наказом № 65-з від 28.02.2017 її звільнено з посади директора товариства за згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення з ОСОБА_3 не проведено остаточного розрахунку. Також судом встановлено порушення вимог ст.ст. 24, 94, 97, 116, 117 КЗпП України і ст.ст. 2, 21 Закону України «Про оплату праці». Постановою приватного виконавця від 05.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64034279, яке постановою від 16.01.2021 завершено у зв`язку з повним стягненням зазначених коштів на користь ОСОБА_3 . Внаслідок неправомірних дій та рішень посадових осіб ТОВ «Мена-Авангард», встановлених рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018, товариству завдано вищеописану майнову шкоду. У період звільнення ОСОБА_3 посаду керівника ТОВ «Мена-Авангард» обіймав ОСОБА_2 , а головного бухгалтера - ОСОБА_1 , які на час подання цього позову не працюють в товаристві. Тож наразі неможливо встановити безпосередню винну особу у невиплаті ОСОБА_3 заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, як і встановити ступінь вини ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у заподіянні товариству майнової шкоди у виді додаткових витрат.

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Мена-Авангард» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням, що оскаржується, у задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позивач не довів наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України, для покладення на відповідача матеріальної відповідальності, як повної, так і обмеженої, за шкоду, про яку йдеться у позовній заяві.

В апеляційній скарзі ТОВ «Мена-Авангард» просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити позов та вирішити питання розподілу судових витрат. Доводи скарги зводяться до тих же, якими обґрунтовувалася позовна заява, та до того, що відсутність посадової інструкції головного бухгалтера не може бути підставою для висновку про недоведеність підстав і умов матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі на вищевказану ухвалу ТОВ «Мена-Авангард» просить її скасувати. Доводи скарги зводяться до того ж, що й обґрунтування позовної заяви, а також до такого:

- підставами позову є порушення відповідачами норм трудового, а не господарського, законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства;

- одним з відповідачів у солідарній позовній вимозі є головний бухгалтер ОСОБА_1 , яка не є посадовою особою товариства відповідно до ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»;

- посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2019 у справі № 638/15118/16-ц, є недоречними, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними.

У судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник ТОВ «Мена-Авангард» - адвокат Іващенко В.І. підтримав апеляційні скарги, представник ОСОБА_2 адвокат Карапетян А.Р. і представник ОСОБА_1 адвокат Ножовник О.І. просили їх відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з статутом ТОВ «Мена-Авангард» (нова редакція), який затверджено загальними зборами учасників цього товариства протоколом № 5 від 14.11.2016 (арк. 152-172 т. 1):

- воно є юридичною особою;

- до посадових осіб товариства відносяться керівник та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (п. 8.2), тобто посада, яку обіймав у ньому ОСОБА_2 , віднесена до посадових осіб, а посада головного бухгалтера, що її обіймала ОСОБА_1 , в цьому переліку відсутня;

- посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними товариству, в межах і порядку, передбачених законом та рішенням загальних зборів учасників товариства (п. 8.4).

Станом на дату звільнення ОСОБА_3 (28.02.2017):

- згідно з витягом з штатного розпису ТОВ «Мена-Авангард», у його штаті мався структурний підрозділ «бухгалтерія» з кількістю 7,5 одиниць, з них: головний бухгалтер 1 одиниця, заступник головного бухгалтера 1 одиниця, бухгалтер 4,5 одиниці, бухгалтер-касир 1 одиниця. (арк. 33 т. 3). Посадові інструкції для жодного з працівників бухгалтерії, а також положення про бухгалтерію підприємства не розроблялися та не затверджувалися, про що свідчить довідка ТОВ «Мена-Авангард» від 28.11.2022 № 533 (арк. 34 т. 3);

- відповідач ОСОБА_2 обіймав посаду директора ТОВ «Мена-Авангард», що підтверджується копіями наказів цього товариства від 28.02.2017 № 62 про призначення та від 26.05.2017 № 156-з про звільнення останнього (арк. 34, 35 т. 1), а ОСОБА_1 працювала головним бухгалтером, що підтверджується копіями наказів товариства від 22.02.2013 № 18 про призначення та від 29.05.2017 № 160-з про її звільнення (арк. 32, 33 т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.2018 у справі № 754/3378/18, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 09.12.2020 (після скасування постанови Київського апеляційного суду від 26.02.2019), з ТОВ «Мена-Авангард» на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 648318 грн 08 коп., відшкодування моральної шкоди 5000 грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн 00 коп. та на користь держави 6558 грн 18 коп. судового збору (копії судових рішень першої та касаційної інстанцій на арк. 146-148, 12-24 т. 1). Цими судовими рішеннями встановлено, що з вини ТОВ «Мена-Авангард» допущено порушення вимог трудового законодавства - не проведено остаточний розрахунок з ОСОБА_3 у день її звільнення. У цьому рішенні не встановлені ні посадові особи, з вини яких сталася затримка остаточного розрахунку з ОСОБА_3 , ні інші деталі механізму її виникнення.

Рішення в частині стягнення з ТОВ «Мена-Авангард» на користь ОСОБА_3 заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди виконано 15.01.2021, що підтверджується довідкою товариства від 28.04.2021 № 189 про перерахування з його поточного рахунку в АТ «ПрокредитБанк» коштів по виконавчому провадженню № 64034279 в сумі 721699 грн 89 коп. (арк. 30 т. 1) та копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Мазана О.О. від 16.01.2021 про закінчення зазначеного виконавчого провадження внаслідок стягнення з боржника в повному обсязі згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва № 754/3378/18 від 30.12.2020 коштів у сумі 655818 грн 08 коп. (арк. 28 т. 1).

В претензії ТОВ «Мена-Авангард» ОСОБА_3 від 04.04.2017 № 133 відсутня інформація, що може бути використана для вирішення справи (арк. 30-32 т. 3).

Аналіз обставин справи і норм права, що регулюють спірні правовідносини, доводить суд таких висновків.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах, належить до юрисдикції господарського суду. Виходячи з цієї норми права спір між ТОВ «Мена-Авангард» (юридична особа) і ОСОБА_2 (посадовою особою юридичної особи) належить до юрисдикції господарського суду. Отже місцевий суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі по вимогах ТОВ «Мена-Авангард» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Тож ухвала суду І інстанції про закриття в цій частині провадження у справі є законною.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Отже за змістом цієї правової норми для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мена-Авангард» збитків, про які йдеться в позовній заяві, у суді має бути доведено, які неправомірні дії (бездіяльність) вчинила ОСОБА_1 при виконанні повноважень головного бухгалтера цього товариства, що потягли за собою затримку остаточного розрахунку товариства з ОСОБА_3 при звільненні останньої. Проте доказів, які підтверджують такі обставини, у справі нема.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що нарахування і виплата заробітної плати працівникам товариства не входила до кола посадових обов`язків, які вона фактично виконувала, і це її посилання представник ТОВ «Мена-Авангард» ніяк не спростував. Крім того, у частині 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» наведено посадові обов`язки головного бухгалтера. В цій нормі права не йдеться, що у юридичної особи, яка має у штаті бухгалтерії не тільки посаду головного бухгалтера, а й інші (його заступника, бухгалтерів), проведення остаточного розрахунку при звільненні працівника або контроль за проведенням такого входить виключно до посадових обов`язків головного бухгалтера.

Також суду не надано доказів, що ОСОБА_1 вчинено які-небудь інші дії (бездіяльність), що спричинили затримку остаточного розрахунку з ОСОБА_3 і, відповідно, стягнення на її користь з ТОВ «Мена-Авангард» сум за його затримку вищевказаними судовими рішеннями.

До того ж у справи відсутні як пояснення, так і докази механізму виникнення затримки остаточного розрахунку ТОВ «Мена-Авангард» з ОСОБА_3 . Так, у жодному з наявних у справі документів не зазначено, які дії (бездіяльність) і якою посадовою особою (чи яких посадових осіб) товариства мали наслідком затримку остаточного розрахунку з ОСОБА_3 при її звільненні, всупереч яким нормам права (локальним або загальнодержавним) ці дії або бездіяльність вчинено та ким їх вчинено.

Отже, місцевий суд на законних підставах відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Мена-Авангард» до ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, оскільки всі вони мають неабияке значення для справи і без їх врахування повнота перевірки доводів та заперечень сторін є неможливою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» залишити без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року і ухвалу цього ж суду від 19 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23.01.2023.

Головуючий: Судді: