15.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/8911/23
Номер провадження: 2/205/3000/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на житлове приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що квартира АДРЕСА_1 належить їм, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в рівних частках по 1/4 у кожного, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.07.2007 року, виданого Управлінням міського майна.

Далі позивачі зазначають, що правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру були втрачені у зв`язку з військовими діями, які проходили у м. Маріуполі Донецької області, починаючи з 24.02.2022 року. Також, із приводу знищення квартири ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою було зареєстроване кримінальне провадження за № 0000712 від 25.12.2022 року за ч.1 ст. 438 КК України.

Для отримання дублікату такогосвідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.07.2007 року, виданого Управлінням міського майна, позивачі звернулися до Маріупольської міської ради Донецької області, однак, отримали відповідь 14.07.2023 року за № 26-1544, в якій зазначалось, що станом на теперішній час у Маріупольській міській раді відсутній доступ до реєстру приватизації, тому надати запитувану інформацію наразі не є можливим. Також, представник. Також, позивачі зверталися декілька разів з аналогічним запитом до ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість», однак, жодної відповіді отримано не було.

Метою отримання судового рішення про визначення права власності на нерухоме майно є можливість в подальшому отримати компенсацію за знищене нерухоме майно відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсія, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, причинених збройною агресією російської федерації проти України».

У зв`язку з вищевикладеним, позивачі змушені звернутися до суду та просити суд визнати за ними, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , право власності по 1/4 частки за кожним на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивачів подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві сторона позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона посилається на ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішити справу за наявними матеріалами з прийняттям відповідного рішення на розсуд шановного суду згідно вимог діючого законодавства України, та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках по 1/4 частки у кожного, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.05.2023 року за 333278494.

Територія Маріупольського району Донецької області, на якій знаходиться вищевказана квартира, з 05.03.2022 року віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру було втрачено у зв`язку з наведеною вище обставиною ведення бойових дій.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачами було зроблено запит до Маріупольської міської ради Донецької області, та отримано відповідь 14.07.2023 року за № 26-1544, в якій зазначалось, що станом на теперішній час у Маріупольській міській раді відсутній доступ до реєстру приватизації, тому надати запитувану інформацію наразі не є можливим.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі зверталися декілька разів з аналогічним запитом до ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість», однак, жодної відповіді отримано не було.

Також, із приводу знищення квартири ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою було зареєстроване кримінальне провадження за № 0000712 від 25.12.2022 року за ч.1 ст. 438 КК України.

Таким чином, у позивачів відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказане майно, та одночасно із цим відсутня можливість отримати такий документ у позасудовому порядку.

Необхідність визнання за позивачами права власності на вищезазначену квартиру зумовлена виникненням у них права на отримання компенсації за знищене внаслідок військової агресії рф нерухоме майно, згідно із вимогами Закону № 2923 «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України».

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, передбаченого ст.16 ЦК України.

Серед способів захисту цивільних прав та інтересів згідно із ч.2 ст.16 ЦК України передбачено визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку суд вважає доведеним обставину втрати позивачами документа, який засвідчує їх право власності на майно, у зв`язку з наведеною вище обставиною ведення бойових дій на території м. Маріуполь, Україна.

За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках визначених ст.28 цього Закону.

В даному випадку інформацією з означеного Державного реєстру підтверджена обставина державної реєстрації за позивачами по 1/4 за кожним права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.07.2007 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 19837523 від 07.08.2007 року.

Таким чином, суд доходить висновку що позивачі у відповідності до норм законодавства України набули право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з наступним здійсненням державної реєстрації такого речового права за позивачами по 1/4 частки за кожним.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками по1/4 частки за кожним квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності було у свій час зареєстровано належним чином згідно законодавства та ніким не оспорювалось, але на даний час склалася така ситуація, що через російську агресію проти України позивачі не можуть реалізувати свої права як власників, оскільки не можуть отримати юридичний документ щодо свого приміщення, а значить не може оформити відповідні документи належним чином.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, оскільки суду доведені обставини правомірного набуття позивачами права власності на вказану квартиру, і судом встановлена обставина втрати власниками правовстановлюючого документу на таке майно з одночасним підтвердженням факту неможливості отримати такий документ у позасудовому порядку, тому суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у його повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути пропорційно витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3 000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,13,76,77,81,82,89,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на житлове приміщення,- задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

3.Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППН: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

4. Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКППН: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

6.Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (адреса місця знаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 11, код ЄДРПОУ 33852448) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 750 грн. 00 коп.

7.Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (адреса місця знаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 11, код ЄДРПОУ 33852448) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППН: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 750 грн. 00 коп.

8. Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (адреса місця знаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 11, код ЄДРПОУ 33852448) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 750 грн. 00 коп.

9. Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (адреса місця знаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 11, код ЄДРПОУ 33852448) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКППН: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 750 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан