Справа № 729/1351/23
2/729/345/23 р.

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 жовтня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
Судді Демченко Л.М.,
за участю секретарки Романченко С.С.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця справу за позовом заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Івана Марушка в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Чернігівської обласної ради, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину,
У С Т А Н О В И В :
Заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Ніжинською окружною прокуратурою здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.01.2022 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, кримінальне провадження закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. В судовому рішенні встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автобусом не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну та не був особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху як діти, в результаті чого керований ним автобус зіткнувся з лівою стороною велосипеда, керованого малолітнім ОСОБА_2 . В результаті падіння малолітній велосипедист отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 1-ї та 2-ї плеснових кісток правої стопи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості здоров`я на строк більше ніж 21 добу. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.7, 2.3 б ПДР, що стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. Вартість лікування потерпілого склала 6124, 15 грн., які прокурор в інтересах позивачів просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти сумі 5812, 64 грн. та на користь держави в особі Чернігівської обласної ради в сумі 311, 51 грн.
Прокурор та позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від прокурора надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 62).
Від представника КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради також надійшла заява про розгляд справи без його участі, позицію прокурора підтримує повністю (а.с.59).
Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.61).
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що згідно ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.01.2022 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, кримінальне провадження закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. В судовому рішенні встановлено, що 29.09.2021 ОСОБА_1 , керуючи автобусом не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну та не був особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху як діти, в результаті чого керований ним автобус зіткнувся з лівою стороною велосипеда, керованого малолітнім ОСОБА_2 . В результаті падіння малолітній велосипедист отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 1-ї та 2-ї плеснових кісток правої стопи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості здоров`я на строк більше ніж 21 добу. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.7, 2.3 б ПДР, що стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.23, 24).
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня Чернігівської обласної ради» з 29.09.2021 по 04.10.2021, 5 ліжко-днів (а.с.27).
Згідно наданого розрахунку, витрати на лікування стаціонарного хворого ОСОБА_2 за 5 ліжко-днів становлять 6124, 15 грн. У вартість лікування включені витрати, здійснені НСЗУ 5812, 64 грн. та витрати за рахунок коштів обласного бюджету 311, 51 грн. (а.с. 27).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.
Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Як вбачається з п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджено, що потерпілий від кримінального правопорушення ОСОБА_2 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на лікуванні в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» з 29.09.2021 по 04.10.2021.
Факт перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я саме внаслідок неправомірних дій відповідача підтверджений належними доказами та не викликає у суду сумніву, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи те, що позовні вимоги задовлено, з відповідача на користь держави слід стягнути 2684 грн. судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 51,76- 81,89, 95, 141, 200, 258,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1206 ЦК України,
Позовні вимоги заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Івана Марушка в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Чернігівської обласної ради задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М.Демченко