Справа № 354/6/22
Провадження № 22-ц/4808/1118/23
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю представника позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про власність за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Яремчанського міського суду від 18 травня 2023 року під головуванням судді Ваврійчук Т.Л. у м. Яремче,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про власність.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та згідно книг погосподарського обліку Татарівської сільської ради у неї в користуванні перебувають земельні ділянки загальною площею 0,82 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,57 га для ведення особистого селянського господарства.

Нещодавно вона виявила у себе на подвір`ї осіб, які почали зносити стару дерев`яну огорожу та забивати кілки для встановлення нової.

Звернувшись до ФОП ОСОБА_4 , вона замовила обміри своєї неприватизованої ділянки та з отриманої план-схеми з`ясувала, що на її ділянку накладається земельна ділянка відповідачки ОСОБА_2 із кадастровим номером :13:003:0022 площею 0,1381 га, яку остання набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2017, за реєстром №556, укладеного із ОСОБА_3 . Площа накладки становить 0,0803 га.

Вказувала, що попередньо до її матері ОСОБА_5 та її тітки ОСОБА_3 у 1985 році перейшов у власність житловий будинок, розташований на АДРЕСА_2 , за яким була закріплена земельна ділянка площею 0,93 га.

Надалі був встановлений порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого кожен із співвласників будинку отримав у користування ділянку площею 0,3 га під будинком, а також її мати отримала в користування закріплену земельну ділянку площею 0,82 га, а її сестра ОСОБА_3 - ділянку площею 0,11 га, оскільки по домовленості їй була передана у власність ділянка площею 0,25 га в іншому місці, де вона збудувала житловий будинок.

У 1988 році землекористувачем ділянки площею 0,82 га стала вона, оскільки набула в дарунок від своєї матері ОСОБА_5 1/2 частину старого житлового будинку і у 1994 році розпочала будівництво нового будинку. В користуванні ОСОБА_3 залишалася ділянка під старим будинком площею 0,3 га та біля будинку 0,11 га.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.01.1995 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Однак, як з`ясувалося, ОСОБА_3 набула у власність та відчужила на користь ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1381 га, куди увійшла частина площі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, внаслідок чого вона позбавлена можливості в установленому порядку приватизувати свою земельну ділянку.

Посилаючись на викладене, з врахування заяви від 29.08.2022 про зміну предмета позову, просила 1) визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 року №27 VI демократичного скликання про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0022 площею 0,1381 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; 2) визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 від 14.12.2005; 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1381 га із кадастровим номером :13:003:0022, що знаходиться за адресою с. Татарів, уч. Мочари Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення-для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, укладений 21.12.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., за реєстром №556 та скасувати запис про право власності за номером 24085995 від 21.12.2017.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 30.08.2022 за клопотанням позивачки залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Ворохтянську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області та ОСОБА_3 .

Рішенням Яремчанського міського суду від 18 травня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про власність.

Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 від 14 грудня 2005 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1381 га із кадастровим номером :13:003:0022, що знаходиться за адресою с. Татарів, уч. Мочари Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, укладений 21 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., зареєстрований в реєстрі за №556.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст.2 ЗК України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі - ст.657 ЦК У країни.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якої на підставі довіреності діяв представник ОСОБА_6 , 21.12.2017 був укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. та зареєстровано у реєстрі за № 556.

Відповідно до п. 3 договору земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 виданого 14.12.2005 Яремчанським міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 № 27 VI демократичного скликання та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право, постійного користування землею, договорів оренди землі за №75.

Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 від 14.12.2005, ОСОБА_3 на підставі рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 № 27, VI демократичного скликання надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1381 га, із кадастровим номером 1:13:003:0022, що розташована у с. Татарів уч. Мочари Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка по лінії А-Б межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 29.11.2017 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022, площею 0,1381 га, цільове призначення-для ведення особистого. підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 14.12.2005 на підставі Державного акту серії ІФ 103305 від 14.12.2005.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108606110 від 21.12.2017 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022 площею 0,1381 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38888657 від 21.12.2017 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., за реєстром №556.

Пунктом 3.2 рішення Татарівської сільської ради №176-41/2019 від 16.05.2019 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1381 га по Незалежності із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування ОСОБА_2 .

Рішенням Татарівської сільської ради № 183-42/2019 від 27.06.2019 року пункт 3.2 рішення сільської ради від 16.05.2019 № 176-41/2019 викладено у новій редакції: «Затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1381 га кадастровий номер :13:003:0022 по АДРЕСА_2 із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування ОСОБА_2 ».

У 2019 році ТОВ «Геоземкадсервіс» на замовлення ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером :13:003:0022, яким передбачена зміна її цільового призначення із ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, зазначений проект отримав відповідні погодження контролюючих органів.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі матеріали справи, не порушив жодні норми як матеріального так і процесуального права. Рішення суду першої інстанції є справедливим та відновлює права позивачки на земельну ділянку, чим реалізований принцип права на справедливий суд. Натомість у апеляційній скарзі апелянтом не наведено будь-якого порушення та просто описано обставини справи і право на захист.

При цьому вважає, що рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.01.1995, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою, має преюдиційне значення. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 встановили порядок користування земельною ділянкою ще у 1985 році.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_3 , представники ОСОБА_2 та Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в останнє судове засідання після оголошеної перерви не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи. У попередніх судових засіданнях представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.

У судовому засіданні 13 вересня 2023 року ОСОБА_3 надала пояснення, що погоджується з доводами апеляційної скарги, але визнала, що у зв`язку з неправильними обмірами її земельної ділянки, нею приватизовано і продано зазначену у її приватизаційному документі земельну ділянку, яка накладається на земельну ділянку позивачки.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, які судом апеляційної інстанції було продовжено, явку в попередні судові засідання ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 , колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою ОСОБА_3 , представників ОСОБА_2 та Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - тітка позивачки є співвласниками по 1/2 частці житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був набутий у власність матір`ю позивача та її сестрою ОСОБА_7 на підставі договору дарування у 1985 році.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.01.1995 у цивільній справі №2-2 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Вказаним рішенням встановлено, що одержавши у власність у 1985 році від своєї матері по половині будинку в с. Татарів уч. Мочари, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (мати позивачки) тоді ж встановили порядок користування земельною ділянкою площею 0,93 га, що знаходилась біля цього будинку. У зв`язку із цим ОСОБА_3 було передано у користування 0,25 га землі, де вона побудувалася і яка до цього належала чоловікові ОСОБА_5 , а біля спільного будинку ОСОБА_3 взяла в користування 0,11 га землі в тому місці, в якому сама побажала. Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 встановили порядок користування земельною ділянкою ще у 1985 році. У 1988 році землекористувачем на законних підставах стала дочка ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_1 , яка на цій земельній ділянці розпочала будівництво житлового будинку. Також судом встановлено, що для обслуговування будинку та господарських споруд сторони користуються по 0,03 га землі.

З долученої позивачем копії план-схеми розподілу земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаної судовим експертом І. Петришин, вбачається, що площа земельної ділянки на уч. Мочари в с. Татарів, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 становить 0,755 га та 0,03 га під будинком, площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_7 становить 0,11 га та 0,03 га під будинком. На вказаній схемі відображено місце розташування запроектованого будівництвом житлового будинку літ. А.

Як встановлено в ході розгляду справи, на вказаній земельній ділянці позивач у 2009 році збудувала новий житловий будинок літ.А загальною площею 120,1 кв.м., житловою площею 92,4 кв.м., що визнається сторонами і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно довідки Татарівської сільської ради №583 від 27.10.2020 за ОСОБА_1 згідно книги погосподарського обліку Татарівської сільської ради №7 рахуються земельні ділянки загальною площею 0,8200 га, з яких 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,5700 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (кол. уч. Мочари).

Наведене також підтверджується відомостями з облікової картки об`єкта погосподарського обліку №01-06021 згідно яких за ОСОБА_1 з 2001 року в АДРЕСА_2 обліковуються земельні ділянки загальною площею 0,8200 га, з яких 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,5700 га для ведення особистого селянського господарства.

З виконаної ФОП ОСОБА_4 у 2021 році на замовлення ОСОБА_1 ситуаційної схеми земельної ділянки вбачається, на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,2500 га накладається належна ОСОБА_2 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022, площа накладання земельної ділянки становить 0,0803 га.

Рішенням Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №213-20/2022 від 20.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 в зв`язку з перетином (накладкою) земельної ділянки, яка перебуває у власності іншої особи та у відповідності до підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України (безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, з метою такої безоплатної передачі, забороняється).

Відповідно до матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якої на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою В. за реєстром №963 діяв представник ОСОБА_6 , 21.12.2017 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0020, площею 0,1381 га, що розташована у АДРЕСА_2 , цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. та зареєстровано у реєстрі за №556. Як зазначено у п. 3 договору вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 виданого 14.12.2005 Яремчанським міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 року №27 VI демократичного скликання та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №75.

Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 від 14.12.2005, ОСОБА_3 на підставі рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 року №27, VI демократичного скликання надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1381 га, із кадастровим номером 1:13:003:0022, що розташована у с. Татарів уч. Мочари Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка по лінії А-Б межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 29.11.2017 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022, площею 0,1381 га, цільове призначення-для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 14.12.2005 на підставі Державного акту серії ІФ 103305 від 14.12.2005 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108606110 від 21.12.2017 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022 площею 0,1381 га, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:38888657 від 21.12.2017 року на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., за реєстром №556.

Пунктом 3.2 рішенням Татарівської сільської ради №176-41/2019 від 16.05.2019 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1381 га по АДРЕСА_1 із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування ОСОБА_2 .

Рішенням Татарівської сільської ради №183-42/2019 від 27.06.2019 пункт 3.2 рішення сільської ради від 16.05.2019 №176-41/2019 викладено у новій редакції: «Затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1381 га кадастровий номер :13:003:0022 по АДРЕСА_2 із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування ОСОБА_2 .

У 2019 році ТОВ «Геоземкадсервіс» на замовлення ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером :13:003:0022, яким передбачена зміна її цільового призначення із ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, зазначений проект отримав відповідні погодження контролюючих органів.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №247142617 від 05.03.2021 земельна ділянка площею 0,1381 га із кадастровим номером 1:13:003:0022, цільове призначення-для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:38888657 від 21.12.2017.

Із долученої ОСОБА_3 заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації зареєстрованої у Татарівській сільській раді 01.09.2005 за вх. №182 вбачається, що відповідач просила надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,03 га для обслуговування будинку та земельні ділянки площею 0,11 га, 0,15 га та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства у с. Татарів уч. Мочари.

Відповідно до рішення 23 сесії IV демократичного скликання Татарівської сільської ради № 25 від 11.10.2005 «Про питання землекористування на території сільської ради» ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельних ділянок площею 0,13 га, площею 0,12 га та площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства на уч. Мочари. Про задоволення поданої ОСОБА_3 01.09.2005 заяви свідчить відмітка на такій з посиланням на дату рішення сесії сільської ради.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит представника позивача про надання копій рішень Татарівської сільської ради про дозвіл на складання проекту землеустрою чи технічної документації щодо приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки у АДРЕСА_1 ; про затвердження проекту землеустрою чи технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки в порядку приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1:13:003:0022 площею 0,1381 га; про дозвіл на складення проекту землеустрою чи технічної документації щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0022 площею 0,1381 га; про затвердження проекту землеустрою чи технічної документації щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0022 площею 0,1381 га Ворохтянська селищна рада листом за №02-23/160 від 15.03.2021 скерувала такий за належністю до архівного відділу Яремчанської міської ради, куди передані копії запитуваних рішень.

Відповідно до повідомлення архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області №14/01.4-15 від 24.03.2021 року рішення Татарівської сільської ради за період 1945-1991 роки знаходяться на зберіганні в обласному архіві, а рішення за 2011-2020 роки, погосподарські книги за 1975-2020 роки в архівний відділ на зберігання не поступали.

Листом за вих. 24/01.4-01 від 30.08.2022 архівний відділ Яремчанської міської ради Івано-Франківської області направив представнику позивача копію рішення Татарівської сільської ради №25 від 11.10.2005 про надання дозволу на виготовлення технічної документації ОСОБА_3 та протокол 23 сесії сільської ради, яка відбулася 11.10.2005, а не 30.09.2005.

Відповідно до протоколу 23 сесії Татарівської сільської ради IV демократичного скликання від 11.10.2005 на засіданні сесії розглядалося питання землекористування на території сільської ради за результатами розгляду якого прийнято рішення сесії «Про питання землекористування на території ради».

У листі за №31/01.4-15 від 05.12.2022 року архівний відділ Яремчанської міської ради Івано-Франківської області вказав, що згідно документів Татарівської сільської ради 23 сесія 4 демократичного скликання проходила 11.10.2005, про що свідчить протокол та прийняті рішення. У рішенні від 11.10.2005 «Про питання землекористування на території сільської ради» є дані про надання земельної ділянки ОСОБА_3 , а саме в п.2.2: дати дозвіл на виготовлення технічної документації ОСОБА_3 . Документи по 23 сесії 4 демократичного скликання від 30.09.2005 в архів на зберігання не поступали.

Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №29-9-0.331-3246/0/2-22 від 06.12.2022 за інформацією, наданою відділом №4 управління надання адміністративних послуг головного управління в архіві відділу наявний архівний примірник Державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1:13:003:0022) площею 0,1381 га, який виданий ОСОБА_3 серією ІФ №103305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.12.2005 за №75. В місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель не обліковується документація із землеустрою, що була підставою видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 . Щодо бланку державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №103305, управління зазначило, що цей бланк виданий 01.12.2005 Яремчанському міському управлінню земельних ресурсів на земельну ділянку в с. Поляниця гр. ОСОБА_9 (кадастровий номер :22:002:0430).

Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.331-463/0/2-23 від 06.02.2023 за інформацією, наданою відділом № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління в архіві відділу відсутній архівний примірник державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в с. Поляниця(кадастровий номер :22:002:0430), виданий ОСОБА_8 серією ІФ №103305.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.2 ЗК України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до вимог ЗК України у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст. 40 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення(викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи(ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк

розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною першою ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ст.126 ЗК України).

Відповідно до пунктів 2 та 10 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

За встановлених обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1381 га із кадастровим номером 1:13:003:0022, що розташована у с. Татарів уч. Мочари всупереч законодавчо встановленого порядку, на підставі неіснуючого рішення Татарівської сільської ради та у площу вказаної ділянки включена частина земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 без її попереднього вилучення у землекористувача у встановленому законом порядку.

У користуванні позивачки та відповідачки ОСОБА_3 перебувала закріплена за належним їм по 1/2 частині житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_2 , земельна ділянка площею 0,93 га, з якої згідно встановленого ще у 1985 році порядку користування ОСОБА_3 користувалась ділянкою площею 0,11 га та 0,03 га під будинком.

ОСОБА_3 01.09.2005 звернулася у Татарівську сільську раду із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,03 га для обслуговування будинку та земельні ділянки площею 0,11 га, 0,15 га та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства у с. Татарів уч. Мочари.

За результатами розгляду поданої відповідачкою заяви від 01.09.2005 остання 11.10.2005 лише отримала дозвіл на виготовлення технічної документації щодо земельних ділянок площею 0,13 га, площею 0,12 га та площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства на уч. Мочари, які бажала набути у приватну власність.

При цьому, відсутні дані про прийняття Татарівською сільською радою рішення № 27 від 30.09.2005 щодо передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки.

Матеріали справи не містять і відповідачкою ОСОБА_3 не надано суду будь-яких доказів, що на її замовлення уповноваженими землевпорядними організаціями чи суб`єктами господарювання був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи технічна документація із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості щодо передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1381 га на уч. Мочари у с. Татарів, яка в установленому законом порядку була подана на розгляд засідання сесії сільської ради.

Рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, яке приймається органом місцевого самоврядування за результатами розгляду виготовленої технічної документації, не могло передувати рішенню щодо отримання дозволу на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки, яка підлягала передачі у приватну власність.

Доказів того, що відповідач раніше вже зверталася у сільську раду із відповідними заявами про передачу у приватну власність земельних ділянок, а також щодо перебування у її користуванні інших ділянок, окрім вказаних в заяві від 01.09.2005, суду не надано і при розгляді справи не встановлено.

В той же час судом встановлено, що 11.10.2005 відбулася 23 сесія Татарівської сільської ради IV демократичного скликання, бланк виданого ОСОБА_3 . Державного акту серії ІФ №103305 був виданий Яремчанському міському управлінню земельних ресурсів на земельну ділянку в с. Поляниця громадянина ОСОБА_8 із кадастровим номером :22:002:0430.

Відповідних доказів щодо вилучення із користування ОСОБА_1 частини земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 та передачі її у власність чи користування ОСОБА_3 , відповідачами суду не надано, а також не спростовано встановлений факт накладення меж земельних ділянок.

Частиною другою ст.95 ЗК України визначено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 зазначала про порушення її прав унаслідок накладення належної ОСОБА_2 земельної ділянки із кадастровим 1:13:003:0022 на земельну ділянку площею 0,25 га, що перебуває у її користуванні, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації.

Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі-ст.657 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №520/10060/16-ц викладений правовий висновок, згідно з яким, визнаючи недійсним договір, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.

Відповідно до наведених правових висновків особа, яка не є стороною договору, має право на його оспорювання лише у разі, якщо такий договір стосується прав та/або інтересів цієї особи.

На підставі виданого ОСОБА_3 . Державного акту серії ІФ №103305 від 14.12.2005 земельна ділянка із кадастровим номером 1:13:003:0022 була зареєстрована у Державному земельному кадастрі та в подальшому відчужена відповідачкою на користь ОСОБА_2 , яка здійснила зміну цільового призначення земельної ділянки.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 в установленому законом порядку не набула права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 1:13:003:0022, остання відповідно не мала права розпоряджатися вказаним нерухомим майном шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов правильного висновку про визнання недійсними Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 від 14 грудня 2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1381 га із кадастровим номером :13:003:0022, що знаходиться за адресою с. Татарів, уч. Мочари Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, укладеного 21.12.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., за реєстром №556 та відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 №27 VI демократичного скликання про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки із кадастровим номером 1:13:003:0022, а також у скасуванні запису про право власності, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що таке рішення сільською радою не приймалося і доказів протилежного судом не здобуто, та у зв`язку з невідповідністю вимоги про скасування запису ефективному способу захисту порушеного права.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 правомірно набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, оскільки судом встановлено незаконність видачі ОСОБА_3 державного акта на земельну ділянку та остання у встановленому законом порядку не набула права власності на земельну ділянку і відповідно не мала права розпоряджатися нею.

Доводам апелянта про те, що спірна земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №103305 виданого 14.12.2005 Яремчанським міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 23 сесії Татарівської сільської ради від 30.09.2005 № 27 VI демократичного скликання та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право, постійного користування землею, договорів оренди землі за №75, сул першої інстанції дав належну правову оцінку.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості в частині задоволених позовних вимог. Апеляційна скарга не містить доводів щодо скасування рішення суду в іншій частині і підстав для його скасування в іншій частині апеляційним судом не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянтку.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду від 18 травня 2023 року залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин