Ухвала

27 січня 2023 року

м. Київ

справа № 295/14660/21

провадження № 61-1242ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих злочином,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих злочином.

В обґрунтування позову зазначала, що в рамках кримінального провадження від 10 червня 2019 року № 0002358 ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Вказувала, що 08 червня 2019 року близько 20:00 год, перебуваючи на спільному подвір`ї на АДРЕСА_1 , в ході виниклого на ґрунті неприязних відносин словесного конфлікту із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 завдав тілесні ушкодження останній.

Крім того, зазначала, що в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_1 завдав їй тілесні ушкодження. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_1 заподіяв потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді двох синців у верхній частині правого стегна, котра відносяться до легких тілесних ушкоджень, а їй тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні правого плеча, яке відноситься також до легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Вказувала, що діями відповідача їй завдано майнової шкоди, розмір якої включає витрати на лікування у сумі 6 674,67 грн та відновлювальний ремонт камер у сумі 2 690,00 грн.

Враховуючи викладене, пролила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 9 364,67 грн на відшкодування майнової шкоди та 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 364,67 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходив з того, що ушкодженням здоров`я, а також пошкодженням майна позивачці заподіяні моральні страждання, що пов`язані з перенесенням психологічного стресу, зміною у звичайному способі життя, виникненням додаткових суттєвих незручностей та необхідністю докладання додаткових зусиль, часу, потрібного для відновлення порушених прав.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року змінено в частині вимог про відшкодування моральної шкоди. Зменшено розмір стягнутого із ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди з 20 000,00 грн до 10 000,00 грн. У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням положень пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки тілесні ушкодження, заподіяні відповідачем позивачці, є незначними.

20 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих злочином у загальному розмірі 209 364,67 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Наведені заявником обставини, які, на його переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права, а інші з них - зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження судами попередніх інстанцій.

Верховний суд дійшов переконання, що заявник не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих злочином відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний