Справа № 639/8479/20
Провадження № 2/639/102/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.

за участю секретаря Чубенко О.С.,

представника позивача Катречка Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 44 379,76 грн., інфляційні витрати в сумі 4 442,34 грн., 3% річних у сумі 2 641,15 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.10.2016 року по 08.02.2018 року відповідачем не сплачує послуги з теплопостачання, які мав здійснювати щомісячно відповідно до законодавства, внаслідок чого виникла вищезазначена сума боргу.

Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідача сума інфляційних витрат складає 4 442,34 грн., сума трьох процентів річних 2 641,15 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання.

15 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яких остання посилалась на наступні обставини.

Відповідач вважає що, стягнення за період з 01.10.2016 по 29.12.2017 не підлягає задоволенню через пропуск позивачем строку давності. Оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2016 по 08.02.2018, позов подано 29.12.2020. Позовна давність у три роки охоплює період з 30.12.2017 по 29.12.2020.

Щодо суми заборгованості у розмірі 44379,76 грн., не погоджується, оскільки не зрозумілі нарахування, зокрема за липень 2018 року. З наданих копій актів підключення/відключення споживача вбачається відсутність інформації щодо показань прибору обліку на момент підключення, його пломбування, місця встановлення. Та просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі через відсутність в матеріалах справи належних доказів в обгронтування ціни позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.На питання суду щодо нарахувань за червень 2018 року зазначив. що цьому сісяці здійснено перерахунок за весь час користування відповідачем послуг. Які щомісячні норми споживання відповідачем за весь період нараховані відповіді не надано. Такі нарахування були здійсненні оскільки не було відомо проправо власноствідповідача на майно.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, однак раніше надавала відзив, в якому виклала свою позицію щодо позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим.

Власником нерухомого майна - нежитлового приміщення фрагменту підвалу І-: -ІІІ, фрагменту першого поверху №№1, 1-:-3, в літ. «А-4», загальною площею 219,6 кв. м. розташованого за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (на підставі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, №2573 від 25.11.2015 року). (а.с. 6-10)

Відповідно до копії договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.02.2018 ОСОБА_3 продала належне їй нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 -12).

Таким чином, за період з з 25.11.2015 по 09.02.2018 відповідач як власник нежитлового приміщення та споживач послуг, має обов`язок по оплаті послуг з теплопостачання.

Позивач зазначає, що відповідач користувася тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану системи теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі».

З акту про обстеження системи теплоспоживання об`єкту №177/981 від 10.11.2017 року, вбачається, що приміщення належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності №НАС666242 від 25.11.2015. Споживачем до теперішнього час не уклав договору з КП «Харківські теплові мережі» на подачу теплової енергії. Даний акт є підставою для нарахування за спожиту теплову енергію, до моменту укладання договору. (а.с.16)

З акту про обстеження системи теплоспоживання об`єкту №177/1067 від 02.03.2018 року, вбачається, що приміщення належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності №НАС666242 від 25.11.2015. Споживачем до теперішнього час не уклав договору з КП «Харківські теплові мережі» на подачу теплової енергії. Даний акт є підставою для нарахування за спожиту теплову енергію, до моменту укладання договору. (а.с.17)

КП «Харківські теплові мережі» надали до суду, як докази рахунки-фактури від 07.02.2018 року, 07.03.2018 року, 06.04.2018 року, 08.05.2018 року, 05.07.2018 - 06.2018 року, щодо сплати заборгованості за використану теплову енергію. (а.с. 18, 19, 20)

надані доказами (рахунки 07.03.2018 року, 06.04.2018 року, 08.05.2018 року) суд не може погодитись, оскільки встановлено, що відповідач ОСОБА_3 09.02.2018 року відчужила нежитлові приміщення, за якими здійсненні нарахування.

Постачання теплової енергії зафіксовано актами №177/4922 від 15.10.2016, №177/6107 від 03.04.2017, №177/7192 від 15.10.2017, про підключення/ відключення споживача, в яких вказано, що на підставі розпоряджень міськвиконкому проведено підключення/відключення за заявою, за борг, у зв`язку з початком / закінченням опалювального періоду / балансоутримувача КП «ЖКС», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 21, 22, 23)

Споживання теплової енергії зафіксовано відомостями обліку споживання теплової енергії на тепловому пункті будинку АДРЕСА_2 (а.с.24- 35).

Досліджуючи надані надані відомості, суд оцінює їх критично, оскільки них зазначено тільки житлові приміщення квартири АДРЕСА_3

Позивачем, додатково надано розрахунок за послуги теплової енергії за період з 01.10.2016 р. по 08.02.2018 р. утворилася заборгованість, розмір якої становить 41243,56 грн. (а.с. 65).

З наданої копії розрахунку не вбачається за яки послуги за цінами/тарифами, нормами споживання, встановленими законодавством зроблені нарахування.

Крім того, відповідачу нараховані інфляційні витрати в сумі 4 442,34 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 641,15 грн., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. (а.с. 36, 37).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Отже, отримуючи комунальні послуги, відповідач зобов`язаний вносити за них плату, яка відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів ( норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

З рахунків фактри вбачається що нарахування здійснювались за тарифами згідно постанов НКРЕКП

З аналізу зазначених норм законодавства, слід зазначити, що нарахування за послуги мають бути здійснюватися щомісячно по тарифам та нормам, та споживачем в свою чергу має бути щомісячно оплачена відповідна послуга

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.5 ст.177 позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, позивачем доведено, що відповідач, як власник нежитлових приміщень фрагменту підвалу І-: -ІІІ, фрагменту першого поверху №№1, 1-:-3, в літ. «А-4», загальною площею 219,6 кв. м. розташоване по за адресою АДРЕСА_1 використовував теплову енергію, та має заборгованість за її використання за січень 2018 року у сумі 5 371,82 грн., що підтверджується рахунком фактури № 17700-9171 від 07.02.2018 із зазначення норми споживання та тарифів (а.с. 18).

Інші надані суду докази суд не може вважати допустимими та належними, оскільки вони суперечать один одному.

Так, вимогами є стягнення заборгованості в сумі за послуги з теплопостачання є 44379,76 грн.

Згідно рахункуфактурі №17700-9171 від 05 липня 2018 вбачається, що нарахування здійснені за період з 01.10.2016 по 30.04.2018, загальний розмір боргу склав 41243.56 грн з ПДВ. При цьому з 01.01.2018 по 30.04.2018 зроблено перерахунок що склав «-6,55728 Гкал, що відповідно «-9553,21 грн», що суперечить рахунку-фактурі № 17700-9171 від 07.02.2018.

З додаткового розрахунку по місячним нарахуванням (а.с. 65) взагалі не зазначено норми споживання по місяцям та тарифи. При цьому нараховані суми за певні періоди суперечать нарахуванням визначених за певні періоди в рахункуфактурі №17700-9171 від 05 липня 2018.

Як вище зазначено в листопаді 2017 року проведено обстеження нежитлових приміщень, що належать відповідачу, що було підставою для нарахувань. Звертаючись до суду з позовом, позивач надав правовстановлюючи документи відповідача на нежитлові приміщення, що вказує про обізнаність споживання останньою послугами.

Проте до позову не надано належних доказів щодо нарахувань щомісячних нарахувань відповідно до законодавства за період з 01.10.2016 по 31.12.2017 та 01-.09 лютого 2018 року.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача за січень 2018 року підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 5371,82 грн., що підтверджується рахунком фактури № 17700-9171 від 07.02.2018

Також позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати за період з 08.12.2018 по 01.12.2020

У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де: S-сума простроченого зобов`язання, D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання.

Індекс інфляції за вказаний період складає 110,01, кількість прострочення сплати боргу 725 днів

Таким чином інфляційні витрати складають в розмірі 537,72 грн. (5371,82*110,01/100 та 3% річних у розмірі 320,10 грн. (5371,82*3*725/100/365).

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю позивачем вимог та відсутність належних доказів обґрунтування ціни позову.

Задовольняючи позовні вимоги на 12,10 % від заявлених в позові, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 254,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію за січень 2018 року в розмірі 6229 (шість тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки, яка складається із суми нарахувань за послуги в розмірі 5371,82 грн. 3% річних в розмірі 320,10 грн та інфляційних втрат в розмірі 537,72 грн .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в сумі 254 (двісті п`ятдесят чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд.11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 23.01.2023.

Суддя С.О. Рубіжний