Справа № 367/864/23
Провадження № 2/369/3334/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 367/864/23 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_1 , після смерті свого батька ОСОБА_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 її прабаба яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Факт належності земельної ділянки померлій ОСОБА_4 підтверджується Випискою з погосподарської книги № 11 за період з 1980 по 1982 роки № вих. 08311/199 від 11.10.2021 року, виданою Виконкомом Ірпінської міської ради Бучанського району, у якій зазначено, що голова домогосподарства : ОСОБА_3 , номер об`єкта по господарського обліку 963, земля, що знаходиться в особистому користуванні господарства 0,30 га, місцезнаходження об`єкту нерухомого майна: АДРЕСА_2 (до 1986 року в погосподарських книгах не проставлялася нумерація на домоволодіннях). факт належності будинку померлій ОСОБА_4 підтверджується Випискою з погосподарської книги № 17 за період з 2011 по 2015 роки № 135 від 05.02.2020 року, виданою Виконкомом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зазначено, що голова домогосподарства: ОСОБА_3 , номер об`єкта по господарського обліку 1589, рік народження: 1899, будинок загальною площею 67,40 м2, житлова площа 20,05 м2, місцезнаходження об`єкту нерухомого майна: АДРЕСА_2 . За таких обставин, ОСОБА_3 була власником будинку АДРЕСА_3 (адреса на теперішній час). Крім того, ОСОБА_3 залишила заповіт від 30.01.1978 року, у якому заповіла все своє майно, в тому числі будинок і земельну ділянку, своєму внукові ОСОБА_2 , який після смерті своєї бабусі спадщину прийняв фактично, оскільки проживав та був зареєстрований з 19.12.1961 року до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 та як наслідок, будинок та земельна ділянка зазначені вище перейшли у власність ОСОБА_2 внаслідок спадкування. Однак, ОСОБА_2 не оформив і не зареєстрував своє право власності на спадкове майно у відповідних державних органах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок загальною площею 65,30 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку 0,30 га, за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою оформлення права на спадщину, 28 вересня 2005 року позивач звернулася до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу № 583/2005 до майна померлого ОСОБА_2 та як наслідок, 29 листопада 2005 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 2-4160 на спадкове майно, яке складалося з простих іменних акцій.

З метою оформлення права на спадщину, позивач вирішила оформити правовстановлюючі документи на зазначені вище будинок та земельну ділянку, а саме, отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Для цього, позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори і в наслідок чого, завідувачем Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. було подано запит до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» та на який було отримано відповідь № 578 від 07.04.2020 року у якій повідомлялося, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок АДРЕСА_2 не зареєстровано. Також, Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис та видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи.

Також, 19.01.2023 року представником позивача, адвокатом Федченко В.В., в її інтересах державному нотаріусу Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 19 січня 2023 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендувала звернутися до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Цією ж ухвалою суду за клопотанням позивача було витребувано спадкову справу, відкриту після смерті батька позивачки.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 20.06.2023 року.

03.04.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача за доказами наявними у матеріалах справи та прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення.

20.06.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позову підтримав, просив розглянути справу без участі позивача та його представника і задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання 20.06.2023 сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

20.06.2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 08.08.1988 року, яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 15.09.2021 № 574 виданою виконкомом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області та будинковою книгою.

Також, ОСОБА_3 залишила заповіт від 30.01.1978 року, яким заповіла все своє майно, в тому числі будинок і земельну ділянку, своєму внукові ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,30 га та житлового будинку АДРЕСА_4 .

Належність померлій вказаного майна підтверджується Випискою з погосподарської книги № 11 за період з 1980 по 1982 роки № вих. 08311/199 від 11.10.2021 року, Випискою з погосподарської книги № 17 за період з 2011 по 2015 роки № 135 від 05.02.2020 року та будинковою книгою з яких вбачається, що ОСОБА_3 була головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв її онук ОСОБА_2 .

Прийняття спадщини ОСОБА_2 відбулось на підставі частини п. 1 ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР (в силу постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини).

В абзаці 46, п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено - Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Однак, ОСОБА_2 не оформив і не зареєстрував своє право власності на спадкове майно у відповідних державних органах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про його смерть виданим 02.04.2005 року серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його донька ОСОБА_1 .

Прийняття спадщини ОСОБА_1 відбулось на підставі ч. 1 ст. 1222, ст. 1261, ч. 1, 2, 3 ст. 1225, ч. 1, 3, 5 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 ЦК України (на підставі поданої заяви про прийняття спадщини).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За наявною у спадковій справі інформації зі Спадкового реєстру інформація щодо складення ОСОБА_2 заповітів у Спадковому реєстрі відсутня.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є донькою ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть виданим 02.04.2005 року серія НОМЕР_2 .

Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 0,30 га та житловий будинок АДРЕСА_4 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, що 28.09.2005 р. на підставі заяви № 881 про прийняття спадщини, яка надійшла від імені дочки спадкодавця - ОСОБА_1 , Першою київською обласною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 583/2005 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

28.09.2005 р. до Першої київської обласної державної нотаріальної контори від імені дружини та дочки спадкодавця ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надійшла заява № 882 про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1

Таким чином, єдиною спадкоємицею першої черги після померлого ОСОБА_2 є його донька позивачка ОСОБА_1 .

29 листопада 2005 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4160 на спадкове майно, яке складається з простих іменних акцій.

В подальшому та з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,30 га та житловий будинок АДРЕСА_4 , позивачка звернулася до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М, яка відкрила спадкову справу № 310/2006 та розпочала процедуру оформлення права на спадщину.

В зв`язку із цим, державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис та видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстр

Також, завідувачем Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. було подано запит до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» та на який було отримано відповідь № 578 від 07.04.2020 року в якій повідомляється, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок АДРЕСА_2 не зареєстровано.

19.01.2023 року державний нотаріус Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила представнику позивачки, адвокату Федченко В.В., який діяв в її інтересах, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок.

Підстава відмови - до спадкової справи не поданий документ, що посвідчує право власності померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто, до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості.

А отже, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 1268, 1270 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4.12 Глави 10 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п. 4.18), що й було зроблено нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 січня 2023 року.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень п.п. 33 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Право позивачки на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу в порядку ст. 4 ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що неможливість позивачкою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

З огляду на те, що позивачка у визначений законом строк прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_2 , проте позбавлена можливості реалізувати спадкові права через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_1 область, після смерті ОСОБА_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Учасники справи:

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Інформація про відповідача: Ірпінська міська рада, ідентифікаційний код 33800777, адреса: 08110, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 20.06.2023 року.

Суддя А.В. Янченко