ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2219/23
провадження № 2/753/3058/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

До Дарницького районного суду м. Києва 09.02.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свій позов позивач мотивує тим, що з 07.06.2019 уклала шлюб з відповідачем.

У сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у утриманні сина, працездатний, дохід на місяць становить 40 000 грн.- 50 000 грн., у володінні має автомобіль та власне житло, відтак може сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн., тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2022 у справі № 753/6993/22 шлюб зареєстрований 7 червня 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 856 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), розірвано.

У сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. Позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у утриманні дитини, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка, посилалась на такі обставини, що позивач та відповідач проживають окремо, син проживає разом з позивачкою, усі обов`язки щодо утримання несе заявниця самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. працездатний, дохід на місяць становить 40 000 грн.- 50 000 грн., у володінні має автомобіль та власне житло, відтак може сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн.

З огляду на викладене, позивачка просила задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 10000 з усіх видів доходів відповідача, з дня пред`явлення позову до суду до досягнення повноліття.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітніх дітей, що перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан її здоров`я, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дітей, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Враховуючи вік дитини, визначений законом прожитковий мінімум, зважаючи на відсутність доказів щодо доходів відповідача, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісячно в сумі 3000 грн., з усіх видів доходу відповідача, з дня подачі позову до суду, до досягнення повноліття, починаючи з 09.02.2023, що буде достатнім для матеріального забезпечення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суду зазначає, що у зв`язку зі стягненням аліментів у твердій сумі, не підлягає застосуванню відсоткове відношення, з зазначенням прожиткового мінімуму.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 (три тисячі гривень 00 копійок), з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 09.02.2023 до досягнення повнолітня.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.03.2023

Суддя: Комаревцева Л.В.