Справа № 694/543/17 Провадження №6/694/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.02.2023 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д. І.,

за участі секретаря Матвієнко А.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 (позивач), Звенигородський міськрайонний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про відстрочення виконання рішення суду,-

встановив:

Заявник звернувся до Звенигородського районного суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 08.06.2017 року за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, яким стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 200106,07 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2017р. становить 7502,00 дол. США.; судовий збір у сумі 2001,06грн. Заява мотивована тим, що на даний час заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі, осільки він має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, заявник більше не займається підприємницькою діяльністю і не має постійного місця роботи. Заявник вказує, що станом на 25.01.2023 року ними було добровільно сплачено 4212,26 дол. США. Для відсутності заперечень з боку позивача ОСОБА_2 зобов`язується сплатити 5% річних від суми неповернутої заборгованості до моменту її погашення.

Заявник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку про що є підтвердження у справі. Надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, просив розглянути заяву без його участі. Також вказав, що станом на 04.01.2022 року ОСОБА_1 частину боргу в сумі 4212,26 дол. США йому повернув, тому протии відстрочення виконання рішенн явін не заперечує за умови сплати ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами в розмірі 5% річних від суми неповернутої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.06.2017 року вирішено стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 200106,07 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2017 р. становить 7502,00 дол. США.; судовий збір у сумі 2001,06грн. Рішення набрало законної сили 05.09.2017 року.

На підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист.

Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах і вважає за необхідне керуватися розділом VI ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Системне тлумачення положеньст.435 ЦПК Українитаст.33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти до висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Під відстрочкою виконання рішення розуміється перенесення строку його виконання на новий строк, визначений судом.

Пунктом 10Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку виконання рішення, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено.

При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути ураховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого установлюється можливість задоволення такої заяви.

Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Така правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду 08.06.2017 року, заявник зазначає, що ним добровільно виконується дане рішення суду.

Крім того, заявник вказує, що існують обставини, що значно утруднюють виконання рішення суду, а саме наявність двох малолітніх дітей на його утриманні, відсутність постійного місця роботи.

В силу ч.4ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5ст. 435ЦПК України).

Розглянувши наведені в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення доводи заявника, суд вважає їх недоведеними. Так, заявником не надано жодного доказу перебування дітей на його утриманні, оскільки надані свідоцтва про народження дітей є лише фактом реєстрації народження дитини і зазначення заявника батьком. Так само не надано доказів того, що дружина також перебуває на його утриманні. Більш того, посилання заявника на те, що дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, спростовується наданим свідоцтвом про народження дитини, оскільки з нього вбачається, що дитині виповнилося три роки 05 червня 2022 року.

Доказів того, що заявник не має доходів взагалі не надано. Так само як і не надано доказів того, що заявник не має майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Відтак, суд дійшов висновку, що фактично доводи заявника не підкріплені жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим.

Також суд звертає увагу, що аналогічні заяви у даній справі подавалися заявником неодноразово і ухвалами суду задоволювалися, а саме: ухвала від 26.04.2019провадження № 6/694/42/19, ухвала від 29.12.2020 провадження № 6/694/69/20, ухвала від 18.01.2022 провадження № 6/694/2/22.

Крім цього, судом встановлено, шо останнє погашення заборгованості за вказаним рішенням суду відбулось 30.11.2021. Тобто після останнього відстрочення виконання рішення суду заявником не здійснено жодного платежу на погашення боргу.

Встановлені судом обставини, на думку суду, свідчать про наявність неправомірної поведінки з боку ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні.

Суд зауважує, що боржник може у випадку згоди стягувача укласти з останнім мирову угоду у виконавчому провадженні.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст.435 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 (позивач), Звенигородський міськрайонний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про відстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.І. Сакун