ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1979/23 Справа № 187/1945/21 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 187/1945/21

Номер провадження 22-ц/803/1979/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильцова Ольга Миколаївна, на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року головуючого судді Говорухи В.О. зі складанням повного тексту судового рішення 13 жовтня 2022 року по цивільній справі про скасування державної реєстрації земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,з урахуванням уточнення позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ,після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, крім іншого, з земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,4739 га, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 061069, виданого 01 червня 2001 року Миколаївською селищною Радою народних депутатів. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

На підставі рішень Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року по справі № 187/826/18 та по справі № 187/827/18 позивачу визначений додатковий строк терміном в один місяць, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Проте,державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 березня 2019 року про право власності на 1/3 частку та свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 липня 2021 року про право власності на 2/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на землю серії IV-ДП № 061069, виданого 01 червня 2001 року Миколаївською селищною Радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №449, кадастровий № :03:003:0466, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, склад угідь: багаторічні насадження 0,0821 га; малоповерхова забудова 0,0500 га; рілля 0,0094 га; малоповерхова забудова 0,0055 га; малоповерхова забудова 0,0030 га; форма власності - приватна.

Свідоцтво про право на спадщину видано на всю земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,4739 га.

Однак право власності позивач зареєструвала лише на її частину, а саме, на 0,1500 га .На залишок земельної ділянки позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом, оскільки не може зареєструвати у встановленому порядку кадастровий номер.

Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Петриківському районі міськрайонного управління та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № РВ-018 від 06 грудня 2018 року відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру,оскільки є перетин ділянок з ділянкою :03:003:0107, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 284521205 від 12 листопада 2021 року) належить на праві власності ОСОБА_2 .

Крім того, згідно плану земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,4739 га, яка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 061069, виданого 01 червня 2001 року Миколаївською селищною Радою народних депутатів, вбачається ще один перетин з земельною ділянкою кадастровий номер :03:003:0005. Натомість даних про власника Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 28450151 від 12 листопада 2021 року) не містить.

Позивач вказує, що кадастровий номер потрібний, аби вільно розпоряджатися власністю: дарувати, продавати, здавати в оренду, використовувати як заставу в банку. Без кадастрового номера власник ділянки фактично не має права розпоряджатися нею.

З огляду на викладене, право власності на спірну земельну ділянку спадкодавець позивача набув на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 449, тобто набув право власності на земельну ділянку в порядку, який був передбачений на той час, та крім того, державна реєстрація зазначеного державного акту, що підтверджує право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку, була проведена відповідно до вимог законодавства, чинного на час такої реєстрації.

Отже, накладення меж належної спадкодавцю позивача земельної ділянки у Національній кадастровій системі із земельною ділянкою (площа співпадіння 1,9233%), яка міститься у ній (системі) та якій (земельній ділянці) присвоєно кадастровий номер :03:003:0107, та земельною ділянкою кадастровий номер :03:003:0005 - свідчить про протиправність дій державного кадастрового реєстратора щодо реєстрації такої земельної ділянки та її незаконне формування з відкриттям Поземельної книги, оскільки в результаті здійснення такої реєстрації у Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку на території сформованої ще у 2001 році земельної ділянки площею 0,4739 га, що перебувала у власності ОСОБА_3 , спадкодавця позивача, тому порушене право позивача на володіння та розпорядження спірною земельною ділянкою підлягає захисту обраним позивачем способом.

Просила зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,1732 га за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :03:003:0107; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 1,27 га за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :03:003:0005; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,1732 га за адресою АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :03:003:0107; стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильцова О.М., просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом першої інстанції не враховано рішення про відмову № РВ-018 від 06 грудня 2018 року, покази свідків та план земельної ділянки, тому дійшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які можуть свідчити про протиправність державної реєстрації земельних ділянок. Судом першої інстанції протиправно відмовлено позивачу у судовому захисті його прав та інтересів, із зазначенням про можливість позасудового порядку відновлення своїх прав. Зауважено, що на сьогодні відповідач та сусідній землевласник ОСОБА_2 не погоджується на виправлення помилки допущеної у його технічній документації та у державному земельному кадастрі щодо конфігурації. Також, позивач безрезультатно зверталася до Обухівської селищної ради з проханням виправлення допущеної описки у технічній документації на земельну ділянку. У разі незгоди землевласників на виправлення помилок, допущених у їх технічній документації та у державному земельному кадастрі щодо конфігурації, позивач самостійно це виправити не може, отже спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення, не враховано висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 191/4018/18.

Відзив представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Міссона Д.В. мотивований законністю та обгрунтованістю рішення суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю наданих позивачем доказів порушення прав позивача з боку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідає фактичним обставинам справи ,оскільки дії Держгеодкадастру вчинялись згідно та в межах їх повноважень,на підставі наданих для розгляду документів з землеустрою та у відповідності внесених в Державному земельному кадастрі відомостей щодо меж суміжних земельних ділянок. Рішення про відмову в проведенні державної реєстрації земельної ділянки № РВ-018 від 06 грудня 2018 року ,винесено на підставі п.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у зв`язку з перетином меж наданої для реєстрації земельної ділянки з відомостями про вже зареєстрованим в Державному земельному кадастрі земельними ділянками,тобто прийнято на підставі та відповідно до норм Закону. Наведені апелянтом твердження щодо не врахування судом рішення про відмову № РВ-018 від 06 грудня 2018 року,як обставини що впливають чи може вплинути на висновки суду та прийняте рішення у справі ,не є змістовими,оскільки за обставинами справи,фактичне порушення прав позивача виникло внаслідок допущених не з вини Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області помилок при розробленні технічної документації з землеустрою,своєчасного не вчинення позивачем або особою,від якої було успадковано вказану земельну ділянку дій щодо державної реєстрації власної земельної ділянки чи з інших не з`ясованих обставин . Наявність помилки (помилок) в технічній документації з землеустрою є обставиною, яка була достовірно відома позивачу на час подання позову та стала підставою для звернення до суду. Однак ,позивач,під час подання позову ,не врахував обставини та суть порушення та вважаючи винним в цьому порушені державного кадастрового реєстратора, який здійснив формування та державну реєстрацію спірних у позові земельних ділянок ,та не погоджується з рішенням державного кадастрового реєстратора про відмову в державній реєстрації успадкованої нею земельної ділянки ,способом відновлення своїх порушених прав обрав скасування державної реєстрації вже сформованих земельних ділянок,які перетинаються з успадкованою земельною ділянкою ,а не додержання законодавчо визначеної процедури внесення змін,виправлень допущених помилок в технічній документації з землеустрою та внесення змін у відомостях Державного земельного кадастру в добровільному або примусовому порядку через зобов`язання судом вчинити відповідні дії.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивований тим,що судом встановлено,що фактичного порушення меж землекористування сумісних ділянок ,з часу надання їх у користування ,як її спадкодавцем батькові , а потім отримання спадщини матір`ю,а потім нею,так і надання їх в користування спадкодавцеві позивача ,та отримання їх у спадщину лише через 14 років ,позивачем не існує,фактичного порушення меж немає. Більш того ,сам позивач зазначає,що згідно документів ні її спадковцеві ,ні вона наразі навіть не є суміжними землекористувачами з ділянкою,отриманою у спадщину позивачем . Тому, незрозуміло,відповідно яких доказів і згідно з якими порушеннями саме з її сторони ,суд повинен скасувати реєстрацію оформленого на неї права власності на отриману у спадок відповідно до законодавства земельну ділянку .Позивачем не надано доказів того,що надання її спадкодавцям дозволів на розроблення технічної документації на земельну ділянку ,або в подальшому оскарження та визнання невідповідною нормам Закону вже виготовленої документації,чи визнання незаконним прийняття та подальше оформлення уже на її ім`я права власності по праву спадкування оскільки таких доказів не існує. Суть порушених прав позивача обумовлена саме допущеними свого часу помилками при виготовленні документації із землеустрою на ряд земельних ділянок .А помилки ці допустились органами ,уповноваженими державою на виготовлення такої документації . При цьому слід прийняти до уваги,що первісно технічні помилки були допущені при виготовленні документації ще у 2007 році щодо ділянки по АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_5 ,яку з цими помилками успадкував ОСОБА_6 після смерті дружини .Потім, при оформленні у 2009 році документації вказана помилка призвела до наявної технічної помилки уже в документації її матері ОСОБА_7 ,і , як наслідок ,стала перешкодою при оформленні документів вже позивача, так як спадкодавці позивача документів із землеустрою на своє ім`я не оформляли, для прийняття позивачем фактично був лише державний акт на землю,виданий ОСОБА_3 у 2001 році. Сторонами визнано,що починаючи з 2001 року між первісними та усіма послідуючими землекористувачами земельних ділянок по АДРЕСА_3 ,не було спорів з приводу фактичного порушення меж їх використання .Ці обставини визнано і Держгеокадастром та підтверджено показами свідка зі сторони позивача ОСОБА_8 ,який підтвердив ,що накладення земельних ділянок ,оформлених на ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та позивача ,має місце лише на папері через допущені в них помилки при їх виготовленні . Усунення їх можливе лише при одночасному зверненні до відповідного органу ,і ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .За таких обставин посилання позивача на те,що вона не погоджується на виправлення помилок, допущених у технічній документації, виготовленій на ім`я її матері ОСОБА_10 ще в 2009 році є безпідставними ,оскільки мають спочатку виправлені помилки допущені в документації на ім`я ОСОБА_5 ,виготовлені двома роками раніше ще в 2007 році .На цьому неодноразово заявляв і представник Держгеокадастру в судовому засіданні,він же заявляв про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушених прав.Отже, вимоги до належного відповідача чи відповідачів про зобов`язання виправлення технічної помилки ,допущених при виготовленні документації із землеустрою на ряд земельних ділянок ,та звернення з повідомленням про виявлені технічні помилки до державного кадастрового реєстратора не є тотожними вимогами про скасування реєстрації саме ділянки ОСОБА_2 . Просила врахувати ,що вона не заперечує вирішити питання виправлення технічних помилок у документах і звернення до належних органів з відповідними заявами,але без такого звернення з боку ОСОБА_9 та Обухівської територіальної громади одночасно , позбавлено сенсу ,і звернення з такими вимогами лише до неї порушених прав позивача не поновить ,про що зазначив і свідок позивача ОСОБА_8 . Просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Васильцова О.М. підтримали доводи скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Міссон Д.В. проведеному в режимі відео- конференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою «EasyCon» підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання (т.2.а.с.38).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Згідно з статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 3.10 розділу III «;Закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками» Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати: у містах Києві, Севастополі, містах - обласних центрах та містах обласного підпорядкування - 0,1 м; в інших містах та селищах - 0,2 м; у селах - 0,3 м; за межами населених пунктів для земельних ділянок площею до 10 га - 0,5 м, а площею 10 га і більше - 2,5 м.

Згідно із пунктом 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (т.1.а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина - земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,4739 га, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 061069, виданого 01 червня 2001 року Миколаївською селищною Радою народних депутатів.

Земельна ділянка має таких суміжних землекористувачів, про що вказано у державному акті на землю: - Від А до Б: земля Миколаївської с/ради (вул. Леніна); - «Б до В» земля Миколаївської с/ради (проїзд); - «В до Г» земля Миколаївської с/ради ; «Г до А» земля гр. ОСОБА_11 (т.1.а.с. 18).

Державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори Могильною Л.Г. видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом серія НРВ №ННТ408839 від 06 березня 2019 року про право власності на 1/3 частку та свідоцтво про право на спадщину за законом серія НРВ №401128 від 06 липня 2021 року про право власності на 2/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на землю серії IV-ДП № 061069, виданого 01 червня 2001 року Миколаївською селищною Радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 449, кадастровий № :03:003:0466, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, склад угідь: багаторічні насадження 0,0821 га; малоповерхова забудова 0,0500 га; рілля 0,0094 га; малоповерхова забудова 0,0055 га; малоповерхова забудова 0,0030 га; форма власності - приватна (т.1.а.с. 16-17).

Згідно копії технічної документації із землеустрою встановлено (відновлено) межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий № :03:003:0466, розміром 0,1500 га. Категорія земель: 02.01- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1.а.с. 89-97).

При цьому відповідно, до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий № :03:003: (відсутній), розміром 0,3239 га. Категорія земель: 01.03. для ведення особистого селянського господарства. Суміжними землекористувачами визначені: ОСОБА_11 , ОСОБА_1 і Миколаївська селищна рада.

В реєстрації даної земельної ділянки позивачу відмовлено рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Петриківському районі Міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадстру у Дніпропетровській області № РВ-018 від 06 грудня 2018 року де вказано, що наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :03:003:0107. Площа співпадіння на 1,9233% (т.1.а.с. 75-88).

Встановлено,що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0107 на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 , цільове призначення : 01.03.для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання : для ведення особистого селянського господарства ,площа 0,1732; місце розташування АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав ) 24 листопада 2016 року,номер запису про право (в державному реєстрі прав ) 17622569 ,державну реєстрацію права проведено Петриківською державною нотаріальною конторою, Петрівського районного нотаріального округу (т.1.а.с. 22).

Позивачем надано до суду план земельної ділянки, виготовлений ОСОБА_12 , з якого вбачається, що обмірами встановлено перетин земельної ділянки з двома земельними ділянками з кадастровими номерами :03:003:0005 і :03:003:0107 (т.1.а.с. 19).

Дані про власника земельної ділянки з кадастровими номерами :03:003:0005 в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно відсутні (т.1.а.с. 21).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він за дорученням О.П. Грецька здійснював підготовку технічної документації на земельні ділянки належні позивачу та виявив співпадіння однієї з земельних ділянок ОСОБА_1 та ще двох ділянок. На його думку, таке співпадіння виникло в результаті допущення помилок при виготовленні технічної документації на суміжні з належною позивачу, земельні ділянки. Він позивачу та власникам суміжних земельних ділянок, координати яких внесено не вірно (не відповідає фактичному розташуванню земельних ділянок), запропонував здійснити внесення змін до Державного земельного кадастру. Зауважив, що для здійснення виправлення та внесення змін до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , необхідно здійснити виправлення і в відомостях щодо координат ще трьох суміжних земельних ділянок, так як відомості щодо них також внесені невірно. Без таких дій матиме місце співпадіння земельної ділянки відповідача з земельними ділянками суміжних землевласників.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що підставою для відмови в реєстрації земельної ділянки за позивачем слугував факт перетину такої земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер :03:003:0107, яка належить ОСОБА_2 , що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти усунення помилки шляхом внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру, за умови здійснення таких виправлень і щодо інших суміжних землевласників, що забезпечить дотримання її права на земельну ділянку в визначених розмірах, що позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження вжиття заходів направлених на позасудове врегулювання виниклого спору, зокрема і щодо намагання виправити виявлену помилку в передбачений законом спосіб, враховуючи,що ОСОБА_1 у позасудовому порядку має можливість скористатися визначеним у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, позивач, чиї права порушені у результаті невідповідності інформації землевпорядної документації фактичним даним щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, що є порушення вимог земельного законодавства, може звернутись до суду за захистом порушених прав, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які можуть свідчити про протиправність державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0107 та :03:003:0005, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи .

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити,що накладення земельних ділянок коли згідно двох або більше різних землевпорядних документів одна і та ж ділянка землі, розташована на певному відрізку,фактично займає територію іншої,як правило ,сусідньої земельної ділянки. Виправлення помилок,допущених під час ведення Державного земельного кадастру регламентовано ст.37 Закону України « Про Державний земельний кадастр «.

Якщо неможливість внесення даних про земельну ділянку і присвоєння кадастрового номеру викликана суто технічними причинами,з урахуванням того ,що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 відсутній спір про право,а саме це викликано ,зокрема наступними причинами : технічні помилки (описки) ; помилки , допущені у документаціях із землеустрою ; помилки через невідповідність інформаційних систем і кадастрів різних періодів,то зацікавлена у виправленні помилки особа звертається з відповідною заявою до територіального органу Держгеокадастру у районі ,місті за місцезнаходженням земельної ділянки,у складі якого працюють державні кадастрові реєстратори. Форма заяв в залежності від виду помилки наведені в додатках до Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 зі змінами та доповненнями (далі Порядок).

Детально підстави і алгоритми виправлення помилок державними кадастровими реєстраторами наведений в розділі «Виправлення помилок,допущених під час ведення Державного земельного кадастру « ,пункти 138-161 Порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду правовій позиції Верховного Суду ,викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2022 року у справі № 540/861/16-ц,від 31 серпня 2022 року у справі № 191 /4018/18 відхиляються судом апеляційної інстанції,оскільки висновки Верховного Суду у вказаних справах стосуються позовів з іншими ,відмінним від цієї справи обставинами та обгрунтовуються вимогами про визнання незаконним та скасування ,зокрема правового акту індивідуальної дії,виданих органом державної влади чи органу місцевого самоврядування ,що не було предметом позовних вимог у справі ,яка переглядається .

Посилання скаржника на те,що станом на 08 грудня 2022 року за даними державного земельного кадастру в межах земельної ділянки ОСОБА_1 знаходиться також частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0005,що перебуває у комунальній власності Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та право на яке зареєстровано 11 листопада 2022 року за № 48433602 ,не є слушними, оскільки реєстрація відбулась після винесення оскаржуваного рішення .

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Васильцова Ольга Миколаївна, залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 06 березня 2023 року .

Судді: