Справа № 145/1173/19
Провадження № 2/145/17/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про виділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка вказує на те, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.10.2018 року по справі №145/923/18 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/4 частину житлового будинку, 1957 року забудови з позначеннями згідно технічного паспорта.

Власниками інших частин житлового будинку є:

- 1/2 частини - ОСОБА_5 , якій належить вищезазначена

частина будинку на підставі договору купівлі-продажу, р. № 531, 17.06.2011 р.,

посвідчений Максименко О.А., приватним нотаріусом Тиврівського районного

нотаріального округу Вінницької області;

- 1/4 частини - Тодосієнко Вікторія Олександрівна, якій належить

вищезазначена частина будинку на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/1511/18 від 18.12.2018 р.

Житловий будинок має три окремих входи.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок - частина кожного співвласника (за порядком користування, який склався між співвласниками) є відокремленою, має окремий вхід та може бути виділена в натурі. В технічному паспорті значаться 3 окремі квартири - по кількості співвласників.

Eксплікації приміщень до плану садибного житлового будинку АДРЕСА_1 зазначено що:

до квартири 1 належать: коридор площею 4.7 кв.м.; приміщення «1-2» кухня площею 8.3кв.м.; літ. «а1» приміщення «1-3» санвузол площею 6.5 кв.м.; приміщення «1-4» житлова кімната 13.1 кв.м.; приміщення «1-5» житлова кімната 8.8 кв.м.; приміщення «1-6» житлова кімната 15.2 кв.м.; приміщення літ. «а» веранда 4.7 кв.м.;

до квартири 2 - коридор площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2» житлова кімната площею 14.7 кв.м.; приміщення «2-3» житлова кімната площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комора площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранда площею 5.5 кв.м.;

До квартири АДРЕСА_2 - предпокій площею 8.7 кв.м.; приміщення «3-2» житлова кімната - 13.4 кв.м.; приміщення «3-3» - котельня - площею 3.9кв.м., приміщення літ. «а2» кухня площею 12.2. кв.м.

Вона проживає у квартирі АДРЕСА_3 та бажає виділення в натурі саме приміщень, які відносяться до кварти АДРЕСА_3 , зокрема: приміщення «2-1» коридору площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2» житлової кімнати площею 14.7 кв.м.; приміщення «2-3» житлової кімнати площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комори площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранди площею 5.5 кв.м., а також літньої кухні, сараю літ. «Б»; погріба літ. «П/Б»; убиральні літ. «Е», огорожі №1, хвіртки №5, воріт №6.

Земельна ділянка, на якій розміщена частка будинковолодіння позивачки належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Просить виділити їй в натурі у приватну власність 1/4 частину житлового будинку, 1957 року забудови, позначеного в технічному паспорті літ. «А», з прибудовами, що складається з приміщення «2-1» коридору площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2», житлової кімнати площею 14.7 кв.м.; приміщення літ. «2-3» житлової кімнати площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комори площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранди площею 5.5 кв.м., а також літньої кухні, сараю літ. «Б»; погріба літ. «П/Б»; убиральні літ. «Е», огорожі №1, хвіртки №5, воріт №6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Представник позивачки пояснила, що земельна ділянка виділялась позивачці і відповідачці ОСОБА_3 , як спадщина після бабусі. Тому вважає, що питання по землі потрібно вирішувати після ухвалення рішення по даній справі. Частина спірного будинку знаходиться на землі позивачки.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, також подала суду відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 44-45).

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, заперечує в їх задоволенні, пояснив, що земля, на якій знаходиться будинок знаходиться у власності його довірительки на підставі Державного акту на землю, а тому з цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пляснив, що він хресний батько позивачки, знає ОСОБА_8 , але вони не спілкуються. Він знає, що в спірній частині будинку проживає позивачка і її мати. Також, йому відомо, що позивачка витрачала кошти на ремонт в будинку і проводила водогін.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пляснив, що вони з позивачкою сусіди. Частиною вищевказаного будинку користується позивачка і її мати. Вони проводили там ремонтні роботи, перекривали частину криші, це робилось за кошти матері позивачки.

Суд вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.10.2018 року по справі №145/923/18 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку, 1957 року забудови, позначеного в технічному паспорті літ. «А» з прибудовами літ. «а» - веранда, літ. «а1» - санвузол, літ. «а2» - кухня, літ. «а3» веранда, загальною площею приміщень 135.5 кв.м., житловою площею 74.4 кв.м., допоміжною площею 38.4 кв.м., площею літніх приміщень 22,4 кв.м. (який складається з приміщення «1-1» коридор площею 4.7 кв.м.; приміщення «1-2» кухня площею 8.3кв.м.; літ. «а1» приміщення «1-3» санвузол площею 6.5 кв.м.; приміщення «1-4» житлова кімната 13.1 кв.м.; приміщення «1-5» житлова кімната 8.8 кв.м.; приміщення «1-6» житлова кімната 15.2 кв.м.; приміщення літ. «а» веранда 4.7 кв.м.; приміщення «2-1» коридор площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2» житлова кімната площею 14.7 кв.м.; приміщення «2-3» житлова кімната площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комора площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранда площею 5.5 кв.м.; приміщення «3-1» предпокій площею 8.7 кв.м.; приміщення «3-2» житлова кімната -13.4 кв.м.; приміщення «3-3» - котельня - площею 319 кв. м., приміщення «а2» кухня площею 12.2. кв.м.) та на 1/4 частку господарських будівель та споруд а саме, погріба літ. «П/а2»; літньої кухні, сараю літ. «Б»; погріба літ. «П/Б»; сараю літ. «В»; сараю літ. «в»; навісу літ. «в1»; літньої кухні, сараю, козирка літ. «Г»; погріб з шиєю літ. «П/Г», убиральні літ. «З»; убиральні літ. «Е», огорожі №1, хвіртки №5, воріт №6, огорожі №9, воріт № 10, хвіртки №11, вигрібної ями №12, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 6-9).

Власниками інших частин житлового будинку є:

- 1/2 частини - ОСОБА_5 , - 1/4 частини - ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна (т.1 а.с. 16-18).

Житловий будинок має три окремих входи, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (т.1 .а.с. 10-15) .

Щодо правового обгрунтування позовних вимог, то суд виходить з наступних норм законодавства.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким чином, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Враховуючи стосунки сторін та фактичне користування домоволодінням, на теперішній час між сторонами існує спір про порядок користування спірним домоволодінням, що викликає потребу у виділі в натурі домоволодіння між співвласниками.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року N 55. поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 04.10.91 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок частина, кожного співвласника (за порядком користування, який склався між співвласниками) є відокремленою, має окремий вхід та може бути виділена в натурі. В технічному паспорті значаться 3 окремі квартири - по кількості співвласників.

Позивачка проживає у квартирі АДРЕСА_3 та бажає виділення в натурі саме приміщень, які відносяться до кварти АДРЕСА_3 , зокрема: приміщення «2-1» коридору площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2» житлової кімнати площею 14.7 кв.м.; приміщення «2-3» житлової кімнати площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комори площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранди площею 5.5 кв.м., а також літньої кухні, сараю літ. «Б»; погріба літ. «П/Б»; убиральні літ. «Е», огорожі №1, хвіртки №5, воріт №6.

Земельна ділянка, на якій розміщена частка будинковолодіння позивачки належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 16).

Згідно з висновком експерта № 547 від 21.10.2020 року ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження складає 503,721 грн.

Аналізуючи планувальні рішення приміщень житлового будинку літ. «А» з прибудовами домоволодіння АДРЕСА_1 порівнюючи їх з вимогами нормативно-правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити у натурі 1/4, 1/4 та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - можливо.

Порівнюючи вимоги нормативно-правових актів чинних на території України в галузі будівництва, фактичне планування приміщень житлового будинку, на розгляд суду пропонується варіант виділу в натурі 1/4, 1/4 та 1/2 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно часток співвласників, з визначенням розміру компенсації співвласнику частка якого буде менша після поділу.

На розгляд суду пропонується технічно можливий варіант виділення в натурі 1/4, 1/4 та 1/2 частки житлового будинку літ. «А» з прибудовами, господарських будівель і споруд домовол. АДРЕСА_1 , який описаний в табл. 13 дослідницької частини та зображений на Додатку №1 до даного Висновку (т.1 а.с. 175-220).

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, поділ спільного майна тягне за собою, як правовий наслідок, припинення права спільної часткової власності і створення окремих, незалежних один від одного об`єктів нерухомого майна.

З аналізу положень зазначеної статті необхідно дійти висновку, що в разі виділення співвласникам у натурі частки із спільного майна, право спільної часткової власності на майно припиняється й співвласники набувають право власності на виділене їм в натурі майно.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 211, 263 - 265, 272 - 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 355, 356, 364, 367 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку, 1957 року забудови, позначеного в технічному паспорті літ. «А», з прибудовами, що складається з приміщення «2-1» коридору площею 4.5 кв.м.; приміщення «2-2», житлової кімнати площею 14.7 кв.м.; приміщення літ. «2-3» житлової кімнати площею 9.5 кв.м.; приміщення «2-4» комори площею 1.8 кв.м.; приміщення літ. «а3» веранди площею 5.5 кв.м., а також літньої кухні, сараю літ. «Б»; погріба літ. «П/Б»; убиральні літ. «Е», огорожі №1, хвіртки №5, воріт №6, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.