Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Монастирецької Г.М.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Колотухи І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Семен Євгенія Вікторівна, про усунення від права на спадкування

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом у якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: 2/3 частини у квартирі АДРЕСА_1 . Спадкодавець заповіту не склала, а її спадкоємцями за законом є позивач та відповідач, які, у встановлений законом шестимісячний строк, подали заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що відповідача слід усунути від права спадкування у обґрунтування чого зазначає, що у матері позивачки - ОСОБА_3 в 1997 році було діагностовано деформуючий артроз лівого кульшового суглобу. Хвороба прогресувала, з кожним роком стан лівої ноги погіршувався. Лікування проводилося, але стан різко погіршувався і нога стала коротшою більше ніж на 10 сантиметрів, що викликало деформацію хребта. Це призвело до різкого обмеження функцій ходьби та опори. До наявної проблеми додалися різке зниження функції пам`яті та розумової діяльності, втрата навичок до самообслуговування та ведення логічної розмови.

Відповідач проживає з 1983 року окремо із своєю родиною і матір`ю не опікувався. На її прохання зробити їй спеціальне ортопедичне взуття, реагував негативно. Заявив матері, що маєте доньку, то нехай вона Вам зробить. На неодноразові прохання матері придбати та принести для неї продукти харчування або дати їй грошей для придбання ліків, не реагував, продуктами харчування та медикаментами не забезпечував, заявляючи що цим повинна займатися вона як донька.

У зв`язку з похилим віком та тяжкою хворобою мати позивачки потребувала постійної сторонньої допомоги. З 2006 року та у зв`язку з відмовою відповідача в наданні допомоги та піклування про матір, позивачка нею опікувалася, кожен день до неї приходила і приносила продукти, готувала, прибирала, прала та відповідно сплачувала рахунки, згідно підписаних нею і позивачкою договорів по обслуговуванню будинку та квартири, а також доглядала за квартирою.

В 2010 році стан здоров`я матері позивачки різко погіршився. В грудні 2010 року позивачка знайшла її в безпорадному стані на підлозі в лежачому положенні в коридорі квартири. На прохання позивачки прибути з метою допомоги підняти матір, відповідач не прибув і подальшим станом матері не цікавився. 26.12.2010 року у матері позивачки було діагностовано гостре зушення мозкового кровообігу. Вона погребувала ліжкового режиму та постійного стороннього догляду.

Бачачи явно безпорадний стан матері та у зв`язку з тим, що відповідач та члени його сім`ї надавати допомогу матері категорично відмовилися, позивачка з чоловіком прийняли рішення забрати її до себе з адресою: АДРЕСА_2 , де вона з чоловіком - ОСОБА_4 та дітьми постійно проживали.

Відповідач матір не відвідував, на прохання позивачки прийняти участь у витратах по придбанню медикаментів, одягу, памперсів, категорично відмовився.

26.01.2012 року у матері позивачки було діагностовано стійкі наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу. Хронічна ішемія мозку з помірними когнітивними розладами, деформуючий остеоартроз, лівобічний кокс артроз. 12.03.2012 року - хронічна ішемія мозку II ступеня, стійкі наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу. 15.06.2014 року - хронічна ішемія мозку II ступеня з вираженими когнітивними розладами та формування псих-органічного синдрому, стійкі наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, деформуючий кокс артроз лівого кульшового суглобу IV ступеня з вкороченням лівої ноги. 19.06.2017 року стан матері позивачки вкрай погіршився. До основного діагнозу додалися пролежні крижових частин тіла, болі в уражених ділянках.

З грудня 2010 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 мати проживала з позивачкою та членами її сім`ї за вказаною вище адресою, що також підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу «Космос» від 21.12.2017 р. №61. Вона не була здатна до самообслуговування (одягнутися, піти в туалет, приготувати собі їжу, помитися). Позивачка забезпечувала їй медичний огляд, лікування за методом «стаціонар вдома» та купляла виписані лікарями ліки. Кожного місяця на її лікування, догляд та утримання витрачалися значні суми коштів так як пенсії матері не вистачало, а відповідач відмовлявся надавати кошти для цього, то позивачка вимушена була витрачала власні кошти, чим позбавляла свою сім`ю - дітей та чоловіка в певних матеріальних благах, відпочинку, оздоровленні на морі та в санаторії. Також на звернення позивачки Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги надав у користування спеціальний механічний стілець для обслуговування фізіологічних потреб хворої матері та її пересування, який після смерті матері позивачка повернула, що підтверджується довідкою від 22.12.2017 року.

Прийняти участь у витратах на поховання матері в сумі 13000 грн. відповідач також відмовився, і такі в сумі 13000 грн. повністю здійснила позивачка. Зокрема позивачкою було придбано гріб, хрест, покривало, замовлено послугу катафалку, що підтверджується рахунком від 04.07.2017 року №1/2. Також позивачкою було замовлено поминальний обід, що підтверджується рахунком від 05.07.2017 року

Окрім того, позивач зазначає, що відповідач не тільки відмовився від догляду та утримання матері, а й також відмовився від догляду та утримання квартири, зокрема своєї частки у квартирі, яку він успадкував за батьком, а тому позивачка з своїм чоловіком вкладали власні кошті по догляду квартири АДРЕСА_1 , в якій проживала мати позивачки до грудня 2010 року.

Зокрема, в 2000 році щоб зберегти належний стан квартири та створити належні умови для проживання матері позивачка з чоловіком за особисті кошти повністю змінили водопровідні труби та встановили водяний лічильник, а в 2003 році ними було встановлено у квартирі автономне опалення.

З моменту важкої хвороби матері позивачка контролювала та сплачувала усі платежі по квартирі (за вивезення сміття, за воду, електроенергію, газ, квартирну плату). Відповідач по сплаті зазначених послуг за свою частку у квартирі, мотивуючи тим, що він там не проживає, участі не брав. По даній квартирі заборгованості не має, що підтверджується довідкою ОСББ «Щедріна, 30» від 15.12.2017 року.

03.11.2016 р. позивачка сплатила внесок в ОСББ з квартири АДРЕСА_3 в розмірі 1290 грн. для ремонту даху будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою ОСББ «Щедріна, 30» від 15.12.2017 року.

В грудні 2016 року позивачка сплатила внесок в ОСББ з квартири АДРЕСА_3 в розмірі 181 грн. на ремонт електрощитової будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою ОСББ «Щедріна, 30» від 15.12.2017 року.

В листопаді 2017 року позивачка сплатила внесок в ОСББ з квартири АДРЕСА_3 в розмірі 500 грн. на ремонт пішохідних доріжок перед будинком АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою ОСББ «Щедріна, ЗО» від 15.12.2017року.

Відповідач за період з 2010 року но день смерті матері - 04.07.2017 року жодної матеріальної допомоги їй не надавав.

Вказує, що влітку 2016 року невідомими особами було зламано вхідні двері до квартири матері та здійснено крадіжку. Позивачка викликала поліцію та передзвонила братові - відповідачу з проханням приїхати та займатися цим питанням, проте він відмовився і сказав, що його це не цікавить.

Позивач вважає, що відповідач за час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, який зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою, коли вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання їй будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, що можуть також підтвердити свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач зазначає, що ухилення відповідача від надання допомоги матері спадкодавцеві, яка потребувала допомоги, полягає в умисній його бездіяльності спрямованій на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та матеріальну допомогу матері, тобто таке ухилення пов`язане з винною поведінкою відповідача, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій.

А тому просить усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що доводи позивача наведені в позовній заяві є неправдивими та не відповідають дійсності. З його матір`ю у нього чудові стосунки, мати хворіла і він завжди намагався допомогти їй, відвідував її два рази на тиждень. У 2007 році коли у матері значно погіршився стан здоров`я, він покинув віддалену роботу і знаходився в м. Ужгороді, щоб бути поближче до матері, і в разі необхідності надавати їй допомогу. Саме йому мати довірила розпорядитися майном, яке залишилося після смерті батька. Згідно її доручення, майно, а саме: автомобіль, дача і земельна ділянка були ним реалізовані, а кошти поділені між матір`ю, ним і позивачкою. Коли у матері виникла проблема з ногою, а саме: артроз лівого кульшового суглобу, він наполягав на операції, однак сестра переконала маму не робити операцію, мотивуючи похилим віком, слабким серцем, і т.д. До себе додому позивач забрала матір примусово, фактично винесла її з власної квартири. Твердження позивача про те, що він відмовлявся надавати допомогу хворій матері не відповідає дійсності. В кінці грудня 2011 року йому зателефонувала сестра і повідомила, що мати впала і сильно забилася, він відразу ж приїхав на квартиру сестри, наполягав на тому щоб матір госпіталізувати, пролікувати та провести операцію на хворому суглобі, однак його сестра категорично відмовилась, посилаючись на вік і слабке здоров`я матері. В той момент ще не було навіть мови про те, що мати буде постійно проживати з нею, однак через кілька місяців сестра заявила йому, що мати буде проживати з нею. Він періодично відвідував матір, приносив продукти, фрукти, напої, ліки, памперси, однак, часто сестра не впускала його та членів його сім`ї в квартиру, де проживала разом з сім`єю. Крім того, сестра періодично виїзджала в Чехію, і в цей період мати проживала у нього вдома за адресою: АДРЕСА_5 . Востаннє в 2015 році проживала місяць, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Що стосується доводів позивача про те, що вона витрачала кошти на лікування та поховання покійної ОСОБА_3 , то вони також не відповідають дійсності, оскільки у матері були власні кошти в сумі 8000 дол. США, отримані від продажу успадкованого майна, також сестра отримувала пенсію матері у сумі 1680 грн. щомісячно. Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він взагалі не займався квартирою співвласником якої є, зазначає, що після того як його сестра забрала до себе проживати покійну ОСОБА_3 , вона змінила замки у квартирі, унеможлививши йому доступ до майна. Зазначив, що позивач не надала жодних доказів того, що він ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка внаслідок тяжкої хвороби потребувала стороннього догляду, також вона не довела, що зверталася до нього за допомогою, а він такої допомоги не надав. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити позов.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили. Просили відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що є свахою відповідача. Знає, що ОСОБА_2 доглядав за своє матір"ю ОСОБА_3 , купував продукти харчування. Також приблизно у грудні 2014 року бачила ОСОБА_3 вдома у ОСОБА_2 . З розмов зі сватами вбачалося, що ОСОБА_2 опікується своєю матір"ю, на запитання про те, де знаходиться ОСОБА_2 - неодноразово чула відповідь, що поїхав до матері. Також знає, що стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були хорошими, завжди приходили на гостини. Про існування конфлікту між позивачкою та відповідачем почула десь у 2017 році, після смерті матері. Також після смерті ОСОБА_3 до неї додому приходила позивачка та просила її вплинути на ОСОБА_2 , щоб той відмовився від своєї частки у спадщині за матір"ю, оскільки не доглядав за нею. На це вона відповіла ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 , також доглядав за матір"ю, бо знала, що він приділяв їй увагу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що за матір"ю її чоловіка - ОСОБА_12 доглядала і їхня сім"я. І чоловік, і вона, і їх син відвідували ОСОБА_3 . Поки свекруха жила окремо вона особисто приходила до неї на квартиру - прибирала, доглядала за нею. Її чоловік весь час ходив до матері, купував їй їжу, доглядав як міг. Коли ОСОБА_3 проживала у позивачки, вона пропонувала допомогу позивачці, але ОСОБА_1 відмовлялася. ОСОБА_3 вони забирали і до себе, коли позивач виїжджала в Чехію декілька разів. Відносини між їхніми сім"ями були нормальними, жодних конфліктів, спорів, в тому числі щодо утримання матері, між ними не було, до того часу поки не виникли майнові питання. Останні місяці сім"я позивача вже не впускала їх до своєї квартири, де проживала ОСОБА_3 . Її чоловік також пропонував гроші для похорону матері, але позивач відмовилася, сказала, що не потрібно, тому, що є гроші ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що з 1969 року проживала по сусідству з ОСОБА_3 та її чоловіком. Вона бачила ОСОБА_3 практично кожен день та приглядувала за нею. З позивачкою вона перебуває у хороших відносинах. Також приблизно за п`ять років до 2010 року вона наглядала за ОСОБА_3 , а коли такій стало гірше вона сказала позивачці, що мамі потрібно доглядальницю, і ОСОБА_1 забрала матір до себе. Після 2010 року у розмові з ОСОБА_1 позивач розповідала, що відповідач пропонував їй забирати матір почергово, про що також їй розповідав і відповідач. З відповідачем свідок спілкувалася мало. ОСОБА_2 до матері заходив рідко, і рідко бачила щоб він приносив матері продукти. ОСОБА_1 , після того як забрала матір до себе, також говорила їй, що ОСОБА_2 не допомагає їй у догляді за матір`ю. Позивачка платила за ОСББ і на утримання будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала що знає і позивачку і відповідача, оскільки є сусідкою позивачки. Відповідача знає як брата позивачки. Була знайома також з померлою ОСОБА_3 . За весь час перебування ОСОБА_3 у доньки, відповідача вона бачила лише один раз приходив на 80 річчя матері. Більше вона не бачила щоб ОСОБА_2 приходив чи приносив допомогу матері. Вона декілька разів позичала гроші ОСОБА_1 на медикаменти та гігієнічні засоби для ОСОБА_3 . На її запитання про те, чи допомагає їй брат вона відповіла, що не допомагає, вона зверталася до нього, але він відмовлявся. Вона сказала, що ОСОБА_1 може звертатися до неї за допомогою і позивач просила її деколи допомогти з матір"ю підняти її, покупати тощо. Сама ОСОБА_3 дякувала їй, що допомагає, казала, що «зять не буде її мити, а син не приходить». Скаржилася, що син її забув, говорила, що не відчуває допомоги і підтримки сина. ОСОБА_3 потребувала постійної уваги і догляду і ОСОБА_1 належним чином здійснювала за нею догляд. ОСОБА_3 комфортно почувалася у неї. За всі роки ОСОБА_1 залишала матір у відповідача лише два рази у 2013 році на два тижні та 2014 році на 1 тиждень, коди їздила за кордон, на весілля доньки та на народження внука. Похоронами ОСОБА_3 також займалася ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що є чоловіком позивачки. Вони з дружиною 10 років доглядали за матір`ю дружини. Відповідач не приходив до матері і не доглядав за нею, не приносив продукти харчування, як в той час коли вона проживала у себе в квартирі, так і тоді коли вже проживала у них. Він сам звертався до відповідача з проханням допомогти у догляді за мамою, але відповідач не відповідав на його телефонні дзвінки. Відповідач також не допомагав матеріально по утриманню матері. Лише два рази брав матір до себе додому. Утриманням квартири у якій жила матір та витратами на утримання будинку займалася дружина за сімейні кошти. Похованням також займалася виключно дружина.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Також встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дітьми померлої ОСОБА_13 та відповідно спадкоємцями першої черги за законом.

Позивач просить усунути відповідача від права спадкування за законом за померлою матір`ю на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 з 2010 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 у своєї доньки ОСОБА_1 , яка вела за нею догляд, оскільки ОСОБА_3 за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду.

Разом з тим, відповідач заперечує ухилення від надання допомоги свій матері ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , будучи допитаними у судовому засіданні, стверджували, що відповідач відвідував свою матір, надав їй необхідну допомогу.

Допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які допитувалися за клопотанням позивача, також не підтвердили факту саме ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги своїй матері ОСОБА_3 . Зокрема, з показів вказаних свідків випливає, що відповідач все ж таки відвідував матір.

Також, з показів таких убачається, що позивач належним чином здіснювала догляд за матір"ю - спадкодавцем, яка у період часу, коли в силу важкої хвороби втратила здатність до самообслуговування була забезпечена усім необхідним (лікуванням, харчуванням, доглядом та піклуванням).

Таким чином, ОСОБА_3 під час хвороби була забезпечена необхідними формами догляду донькою - позивачем у справі, яка у грудні 2010 року забрала матір проживати до себе саме з метою здійснення за нею догляду, а тому спадкодавець не потребувала в обов"язковому порядку ще й фізичного догляду зі сторони відповідача.

Водночас, що стосується доводів позивача про понесення нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця як підстави для усунення відповідача від права спадкування суд не приймає такі до уваги, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Позивачем не заперечується факт перебування у 2013 та 2014 році ОСОБА_3 у свого сина ОСОБА_2 та здійснення ним догляду за нею.

Відповідачем суду надано суду нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у яких зазначені особи підтверджують, що неодноразово бачили ОСОБА_3 вдома у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 .

Також відповідачем надано суду товарні чеки про придбання, зокрема, підгузників та пелюшок, які за його твердженням, від придбавав для матері.

Посилання позивача на неодноразові звернення її та спадкодавця до відповідача з проханням про надання допомоги та відмову відповідача у наданні такої допомоги нічим не підтверджені.

Що стосується питання участі відповідача в утриманні майна, належного спадкодавцю суд зазначає, що таке не входить до предмету доказування у справі про усунення від спадкування, а тому не надає оцінку, вказаним позивачем обставинам у цій частині.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання .

У відповідності з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляду у судовому засіданні всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставин.

Так позивачем не доведено, що відповідач вчиняв умисні дії та бездіяльність спрямовані на ухилення від обов"язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, що у розумінні приписів ч.5 ст. 1224 ЦК України давало б підстави для усунення відповідача від права спадкування.

Не доведено позивачем також потребу померлої ОСОБА_3 в отриманні допомоги саме від відповідача.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування, а тому суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 1216-1218,1223,1224,1258,1261 ЦК України, ст. 4,5,10, 12,13,76-81,258,259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Семен Євгенія Вікторівна, про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук