КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5912/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року місто Київ

справа № 758/10098/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ковбасюк О.О., повний текст рішення складено 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, зобов`язання усунути причини залиття,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь:

майнову шкоду у розмірі 11154 грн.;

моральну шкоду у розмірі 100000 грн.;

витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 5000 грн.;

зобов`язати відповідача усунути причини залиття належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що починаючи з лютого 2021 року вона вперше виявила, що її квартира залита водою зверху, в подальшому до початку травня 2021 року вона неодноразово виявляла нові випадки залиття квартири.

Зазначала, що після чергового залиття та відповідного її звернення до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» представник вказаної компанії оформив вимогу-попередження власнику квартири за адресою: АДРЕСА_2 , щодо усунення недоліків системи сантехнічного обладнання. Вимога була наклеєна на двері квартири відповідача.

Посилалася на те, що 11 травня 2021 року, після чергового залиття її квартири комісією у складі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» було проведено комісійне обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди. На час обстеження були виявлені сліди залиття на кухні та коридорі.

Вказувала, що комісією у акті від 11 травня 2021 року встановлено, що залиття квартири позивача сталося з вищерозташованої квартири №33 , власником якої є ОСОБА_3 . При цьому мешканці квартири №33 доступу до обстеження трубопроводів та сантехнічного обладнання не надали.

Відповідно до висновку ЕD-1727-1-1806.21 від 25 червня 2021 року, складеного судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» на замовлення позивача, майнова шкода, яку їй завдано внаслідок залиття квартири складає 11154 грн.

Позивач вважає, що причиною залиття її квартири є проведення ремонтних робіт з реконструкції санвузла в квартирі відповідача, а тому остання повинна усунути причини залиття квартири №30 .

Зазначала, що крім майнової шкоди, відповідачем було завдано позивачу моральної шкоди, яка виражається в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що комісійний акт від травня 2021 року очевидно містить інформацію щодо предмета доказування, а тому висновок суду про неналежність цього доказу є помилковим.

Вказував, що у комісійному акті чітко зазначено місце і дата обстеження квартири позивача, виявлені та зафіксовані пошкодження в кухні та коридорі, а також зазначено, що залиття сталося з вище розташованої квартири №33 .

Зазначав, що дійсно, в акті відсутня окрема фраза про те, що залиття сталось у певну дату, проте, з аналізу матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що починаючи з лютого 2021 року залиття траплялися неодноразово, останнє з яких трапилось 31 березня 2021 року, після чого було викликано майстрів, які розшукували відповідача, оформили вимогу-попередження, яку прикріпили на вхідних дверях квартири №33 , в зв`язку з тим, що відповідач неодноразово відмовлялася від надання доступу до своєї квартири, комісія склала відповідний акт лише на початку травня 2021 року.

Посилався на те, що акт підписано всіма членами комісії, також в ньому зазначено про відсутність можливості обстеження квартири відповідача, не дивлячись на те, що відповідно до вимоги-попередження від 08 квітня 2021 року останні були повідомлені про факти залиття квартири №30 та їх було зобов`язано усунути недоліки в системі сантехнічного обладнання.

Вказував, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, проте жодних доказів на спростування своєї вини відповідачем під час розгляду справи надано не було.

30 березня 2023 року від представника відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказувала на те, що апеляційна скарга є необґрунтована, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з вищевказаних підстав.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2-1974/11, виходив з того, що акт від 11 травня 2021 року, наданий позивачем, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Також у рішенні зазначено, що позивачем не надано належних та достатніх доказів наявності спричиненої майнової шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 02 лютого 2017 року Третьою Київською державною нотаріальною конторою.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 липня 2021 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом міста Києва 28 грудня 2011 року.

У позовній заяві та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач пояснювала, що починаючи з лютого 2021 року вона вперше виявила, що її квартира залита водою зверху, в подальшому до початку травня 2021 року вона неодноразово виявляла нові випадки залиття квартири. Зазначала, що після чергового залиття та відповідного її звернення до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» представник вказаної компанії оформив вимогу-попередження власнику квартири за адресою: АДРЕСА_2 , щодо усунення недоліків системи сантехнічного обладнання. Вимога була наклеєна на двері квартири відповідача, однак не виконана останньою. Вказувала, що 11 травня 2021 року сталося чергове залиття її квартири та вона викликала комісію з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» для складання акту про залиття.

Відповідно до акту від 11 травня 2021 року, складеного комісією у складі майстра по ремонту ОСОБА_4 , майстра т/д ОСОБА_5 , слюсаря - сантехніка ОСОБА_6 , погодженого начальником дільниці №6 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» Приліпко Т.М., останніми проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 щодо звернення мешканки ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року на предмет залиття з вище розташованої квартири №33 .

У акті зазначено, що квартира №30 розташована на 4 поверсі п`ятиповерхового житлового будинку 1965 року забудови. Останній ремонт в квартирі зі слів мешканки проводився в 2019 році.

На час обстеження виявлено сліди залиття на кухні та коридорі:

в кухні стіни та стеля (частково) оздоблені кахельною плиткою, антресоль - зняті шпалери на стінах сухі, руді плями. На стелі виявлені руді плями, площею пошкодження 0,2 кв.м;

в коридорі стіни та стеля оздоблені шпалерами, які частково зняті, на стіні спостерігаються сухі, руді плями, площа пошкоджень 1,8 кв.м.

Комісією встановлено, що залиття сталося з вище розташованої квартири №33 . Мешканці квартири №33 доступу для обстеження трубопроводів та сантехнічного обладнання не надали, лист - вимогу розміщено на дверях, про що складено акт.

Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири позивач звернулася до ТОВ «Судова незалежна експертиза України», з якою було укладено договір №ED-1727-1-1806.21 від 11 червня 2021 року про проведення експертного дослідження.

Відповідно до Висновку експерта №ED-1727-1-1806.21 від 25 червня 2021 року, складеного судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашко Р.В. розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 11154 грн.

У висновку зазначено, що обстеження об`єкту дослідження квартири №30 проводилося 21 червня 2021 року в присутності ОСОБА_1 .

До висновку було додано фото таблицю, відомість обсягів робіт, кошторис на ремонтно-будівельні роботи.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З кінця січня 2021 року до початку березня 2021 року нею проводилися ремонтні роботи в квартирі. Враховуючи те, що система внутрішнього водопроводу у квартирі перебували у аварійному стані та потребували ремонту, майстер, який здійснював ремонт в квартирі, неодноразово звертався до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та до Оперативно-Диспетчерської служби Подільського району м. Києва із заявками на проведення оперативного усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання, зокрема, систем внутрішнього трубопроводу. Для виконання зазначених вище заяв слюсарями-сантехниками обслуговуючої компанії було здійснено заміну та/або ремонт систем внутрішнього водопроводу в квартирі. Отже, саме майстрами обслуговуючої компанії було проведено заміну труб. Вказувала, що її робітники не здійснювали жодного самовільного втручання у систему внутрішніх трубопроводів квартири. Вказувала, що через деякий час ОСОБА_1 почала звинувачувати майстрів по ремонту відповідача в тому, що у неї в квартирі з`являються плями на стінах та стелі, начебто внаслідок протікання води з верхнього поверху. Проте протікання води не було, жодних несправностей, які могли б спричинити це, також не було виявлено. Зазначала, що у її квартирі №33 були проведені всі необхідні ремонтні роботи в системі сантехнічного обладнання та усунуті всі недоліки, які в майбутньому могли бути причиною залиття нижчерозташованої квартири. Посилалася на те, що вона не проживає у квартирі з грудня 2020 року, крани гарячої та холодної води в квартирі завжди перекриті. Вважає, що акт від 11 травня 2021 року, поданий позивачем на підтвердження доказів залиття квартири, складений з порушенням п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року та не містить доказів на підтвердження підстав для покладення відповідальності за шкоду саме на неї. Вказувала, що вважає неналежним доказом висновок експерта від 25 червня 2021 року про оцінку розміру матеріального збитку, оскільки він базується на акті від 11 травня 2021 року, що не містить достовірної інформації щодо дати, характеру залиття та його причин виникнення, у ньому відсутній висновок комісії встановлення вини особи, що вчинила залиття, та складений у відсутності заінтересованих осіб з боки винної особи, присутність яких є обов`язковою.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. . Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження факту залиття належної їй квартири з вини відповідача та розміру завданої шкоди були надані письмові докази, а саме: акт про залиття від 11 травня 2021 року, висновок експерта №ED-1727-1-1806.21 від 25 червня 2021 року, складений судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашко Р.В.

Вказані докази у суду апеляційної інстанції не викликають сумнівів щодо їх правильності.

Згідно з ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

При цьому, відповідач не була позбавлена можливості звернутися до експертної установи для проведення експертизи щодо встановлення причини залиття та надати висновок до суду апеляційної інстанції.

Отже, відповідачем не спростовано презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з її вини.

Посилання відповідача на те, що вона з грудня 2020 року по квітень 2021 року не проживала в квартирі АДРЕСА_2 , не звільняє останню від відповідальності, оскільки шкода, завдана залиттям квартири, має бути відшкодована особою, у власності якої перебуває квартира. При цьому,невиконання обов`язку власника щодо утримання майна, що йому належить, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власниками збитків.

Доводи ОСОБА_3 про те, що її вина у заподіянні шкоди ОСОБА_1 відсутня, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Щодо доводів відповідача про те, що акт від 11 травня 2021 року складений з порушенням пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з акту про залиття від 11 травня 2021 року, він складений та підписаний членами комісії після обстеження квартири АДРЕСА_1 , містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складання, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, а відтак цей акт є належним і допустимим доказом протиправності поведінки відповідача та її вини у залитті квартири позивача та заподіянні їй матеріальної шкоди.

Посилання відповідача на те, що акт був складений без її участі та без її підпису, не спростовують її вину у залитті квартири позивача та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.

Отже, акт від 11 травня 2021 року в силу статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом тієї обставини, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача.

На вказане вище суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що акт від 11 травня 2021 року, наданий позивачем, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди та що позивачем не доведено наявності спричиненої майнової шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні.

Отже, рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Оскільки, позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню ОСОБА_3 .

Визначаючи розмір майнової шкоди завданої позивачу, колегія суддів бере до уваги висновок експерта №ED-1727-1-1806.21 від 25 червня 2021 року, складений судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашко Р.В., згідно якого матеріальна шкода, яку завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 11154 грн.

При цьому, як вбачається з локального кошторису з розрахунком договірної ціни, у розмір майнової шкоди включено 20% ПДВ, що становить 1927,60 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач здійснила ремонтні роботи та нею сплачено ПДВ.

Оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України податок на додану вартість не є збитками і відшкодовується якщо його сплатили, колегія суддів приходить до висновку, що розмір майнової шкоди завданої позивачу становить 9226,40 грн. (11154 грн. шкода згідно висновку - 1927,60 грн. ПДВ = 9226,40 грн.).

За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 14 червня 2021 року та актом прийому-передачі послуг від 01 липня 2021 року.

А відтак, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи за проведення експертного дослідження у розмірі 5000 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач також просила відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 100000 грн. та обґрунтовувала тим, що вона постійно перебувала в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття її квартири. Також було порушено звичний спосіб її життя, виникла необхідність докладати зусиль для його нормалізації, витрачення часу для вирішення проблем з усунення наслідків залиття.

Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У п.9 постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, беручи до уваги те, що у зв`язку із залиттям квартири позивача остання перенесла моральні переживання та незручності, колегія вважає справедливим розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 4000 грн.

При цьому, завдання позивачу моральної шкоди у розмірі 100000 грн., останньою не доведено.

Що стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути причини залиття належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки є неналежним способом захисту порушених прав позивача.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 2104,75 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, зобов`язання усунути причини залиття задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 майнову шкоду у розмірі 9226 грн. 40 коп., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 5000 грн., моральну шкоду у розмірі 4000 грн. та судові витрати у розмірі 2104 грн. 75 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2023 року.

Головуючий:

Судді: