Справа № 450/2311/21
Провадження № 2/202/183/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Ісаєвої Д.А.,

за участю секретаря Різнатовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовними вимогами про стягнення грошових коштів за договором позики з ОСОБА_2 у сумі 102000,00 євро, 53000,00 доларів США, 160000,00 грн., 3% річних в розмірі 2561,26 євро, 1295,27 доларів США, 2103,86 грн. та інфляційні витрати у розмірі 7649,10 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 травня 2022 року дану справу передано до розгляду за підсудністю у Краматорський міський суд Донецької області, повноваження якого згідно розпорядження голови Верховного Суду від 15.03.2022 року № 8/0/9-22 здійснює Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.04.2019 року ОСОБА_2 взяв у позиву в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20000,00 євро. 26.04.2019 року ОСОБА_2 додатково взяв у позику в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 37000,00 євро.

Вищевказані обставини підтверджуються Розпискою № 1 від 26.04.2019 року, що власноруч написана та підписана Відповідачем. Згідно розписки № 1, Відповідач зобов`язувався повернути кошти до липня 2020 року.

06.05.2019 року ОСОБА_2 додатково взяв у позику в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 45000,00 євро та 50000,00 доларів США.

Вищенаведені обставини підтверджуються розпискою № 2 від 06.05.2019 року, що власноруч написана та підписана Відповідачем. Згідно цієї розписки, Відповідач зобов`язувався повернути кошти до липня 2020 року.

04.08.2020 року ОСОБА_2 додатково взяв у позику в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3000,00 грн.

Вищенаведена обставина підтверджується розпискою № 3 від 04.08.2020 року, що власноруч написана та підписана Відповідачем. Згідно цієї розписки, Відповідач зобов`язувався повернути кошти до 25.12.2020 року.

04.08.2020 року ОСОБА_2 додатково взяв у позику в ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 160000,00 грн.

Вищенаведена обставина підтверджується розпискою № 4 від 04.08.2020 року, що власноруч написана та підписана Відповідачем. Згідно цієї розписки, Відповідач зобов`язувався повернути кошти до 25.12.2020 року.

Загальна сума заборгованості, згідно до розписок, становить 102000,00 євро, 53000 доларів США, 160000 грн.

17.05.2021 року ОСОБА_1 , було надіслано ОСОБА_2 лист із вимогою про повернення грошових коштів у досудовому порядку, якою ОСОБА_2 було проінформовано, що у разі якщо він не виконає свого зобов`язання по поверненню взятих за договорами позики грошових коштів, то з метою захисту свого майнового права ОСОБА_1 буде змушений звернутися в суд.

Станом на 04.06.2021 року ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів не виконав чим порушив майнові права ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути дану справу у його відсутність, обставини викладені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити. Для огляду надав оригінал розписки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Загальна сума заборгованості, згідно до розписок, становить 102000,00 євро, 53000 доларів США, 160000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Згідно розписки № 1, 2, 3 та 4, Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у сумі 57000,00 євро до липня 2020 року; 45000,00 євро та 50000,00 доларів США до липня 2020 року; 3000,00 доларів США до 25.12.2020 року; 160000,00 грн. до 25.12.2020 року позивачу ОСОБА_1 та вона скріплена підписом Відповідача

Таким чином, вищевказані розписки містять в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Аналізуючи вищевказаному норму чинного ЦК України, суд вважає, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

Оригінали розписок наданий Позивачем в судовому засіданні та не повернута Відповідачу.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року № 373/2054/16-ц.

Індекс інфляції розраховується за такою формулою:

ІІС = (ІІ1:100) х (ІІ2:100) х (ІІ3:100) х (ІІZ:100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

ІІС = (101,30:100) х (101,00:100) х (101,70:100) х (100,70:100) = 1.4780687

Інфляційне збільшення: 160000 х 1.04780687 = 7649,10 грн.

Враховуючи, що наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідною розпискою про отримання грошових коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі та з ОСОБА_2 необхідно стягнути суму заборгованості за основним боргом у сумі 102000,00 євро, 53000,00 доларів США, 160000,00 грн., 3% річних - 2561,86 євро, 1295,27 доларів США, 2103,86 грн. та інфляційні витрати у розмірі 7649,10 грн.

Представником позивача було заявлене клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи наявні в матеріалах справи копії договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Решотою В.В. та Павлишем І.С., акту виконаних робіт, квитанції про надання послуг про сплату позивачем адвокату 7700,00 грн. на підставі вказаного договору, суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 7700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 11 350 грн.

Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у сумі за основним боргом у сумі 102000,00 (сто дві тисячі) євро, 53000,00 (п`ятдесят три тисячі) доларів США, 160000,00 (сто шістдесят тисяч) грн., 3% річних - 2561 (дві тисячі п`ятсот шістдесят один) євро 86 центів, 1295 (одна тисяча двісті дев`яносто п`ять) доларів США 27 центів, 2103 (дві тисячі сто три) грн. 86 коп. та інфляційні витрати у розмірі 7649 (сім тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. та витрати, понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 7700,00 (сім тисяч сімсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.А. Ісаєва