Справа № 639/7900/20
Провадження № 2/639/100/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рубіжного С.О.

за участю секретаря Чубенко О.С.

представника відповідача Рибак Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20998,66 доларів США, що за курсом 28,20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.09.2020 року складає 592162, 21 грн. та судових витрат в розмірі 8882,43 гривен.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 20.06.2007 року уклали кредитний договір № HAFЕGA00000002.

Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 43729,55 доларів США на термін до 19.06.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року.

Таким чином, згідно укладеного договору факторингу ЗАТ КБ «Приватбанк» відступив ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників.

Згідно до п. 1 договору факторингу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснює відступлення прав витребування на свою користь платежів по кредиту, комісії, процентам, винагородам та іншим неустойкам.

Здійснюється також відступлення прав вимоги, що випливають з Договорів на отримання на свою користь від Боржників платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), права на отримання яких виникає після укладання цього договору, до повного виконання зобов`язань боржником та інших прав у повному обсязі.

Згідно до п. 3 Договору факторингу ПАТ КБ «Приватбанк» також здійснює відступлення прав вимог за договорами які забезпечують виконання зобов`язань боржника перед ПАТ КБ «Приватбанк» (застави, поруки и т.д.) які зазначені до договору факторингу № 1 від 01.11.2007 року.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 р. було змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦЕНТ-БАНК.

25.04.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено додаткову угоду до договору факторингу № 1 від 01.11.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, на даний час кредитором за кредитним договором № HAFЕGA00000002 від 20.06.2007 року та договором забезпечення є АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № HAFЕGA00000002. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.09.2020 року має заборгованість 449738,97 доларів США, яка складається з наступного: 20998,66 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 27644,80 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3615,60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 3615,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 20998,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 20998,66 доларів США.

У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судове засідання.

23 листопада 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшов відзив. Відповідач з вимогами позову не погоджується повністю. Зазначає що до позовної заяви не додано жодного документа, що підтверджує дійсну видачу кредиту відповідачеві готівкою через касу банку у розмірі 43 729,56 доларів США як це передбачено п.7.1. кредитного договору №НAFEGA0000002 від 20.06.2007. Крім того 09.11.2013 ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено повідомлення (отримано відповідачем 11.11.20213) з вимогою негайного повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. Строк виконання основного зобов`язання було змінено пред`явленням АТ КБ «Приватбанк» 11.11.2013 року вимоги до відповідача про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Тобто строк позовної давності почав свій перебіг з 12.12.2013, однак банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості лише 08.12.2020. На підставі чого просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, в якій просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, крім того 12.01.2023 року електронною поштою направила письмові заперечення щодо застосування строку позовної давнини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволені позивних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та просила застосувати строк позовної давнини. Крім того стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на оплату наданої правової допомоги у розмірі 82000 грн.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 20.06.2007 року уклали кредитний договір №HAFЕGA00000002. (далі Договір). (а.с.14-18)

Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 43729,55 доларів США на термін до 19.06.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п.7.1 Договору Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 20.06.2007 р. по 19.06.2017 р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 43729,56 доларів США на наступні цілі: ремонт на благоустрій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 39 300,00 доларів США, а також у розмірі 4429,56 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користуванням Кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору.

Вище вказаний договір було підписано позивачем та відповідачем особисто.

Згідно додатку №1 до кредитний договір №HAFЕGA00000002 від 20.06.2007 р. відповідачу визначено графік погашення заборгованості за кредитом. (а.с.19)

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було отримано кредит шляхом отримання готівки через касу у розмірі який передбачено умовами Договору, про що свідчить його підпис на квитанції. (а.с.20)

01.11.2007 року між ЗАТ КБ «Првиатбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу №1. (а.с. 21-24)

Таким чином, згідно укладеного договору факторингу, ЗАТ КБ «Приватбанк» відступив ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 р. було змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦЕНТ-БАНК.

25.04.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено договір відступлення прав вимоги №7. (а.с.25-30)

Тобто на даний час кредитором за кредитним договором №HAFЕGA00000002 від 20.06.2007 р. є АТ КБ «Приватбанк».

21.05.2018 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»" (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк»).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви, у зв`язку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає заміні на АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №HAFЕGA00000002 від 20.06.2007 р.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, згідно доводів позивача, відповідач станом на 22.09.2020 року має заборгованість 449738,97 доларів США, яка складається з наступного: 20998,66 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 27644,80 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3615,60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 3615,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 9 -11).

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 20998,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 20998,66 доларів США, що підтверджується розрахунком суми заборгованості та курсом валют, копією кредитного договору, копією документу, що посвідчує особу відповідача.

Відповідно до повідомлення №30.1.0.0/2-030 від 01.11.2013 позивачеві направлено повідомлення з вимогою негайного повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, яке відповідачем отримано 11.11.2013 (а.с. 128-130).

Разом з тим, 22.01.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Остаточним рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року була задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAFEGA00000002 від 20.06.2007 року, яка станом на 12 грудня 2013 року складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20808,38 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1575,63 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 314,40 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 315 доларів США, що відповідно до встановленого на 12.12.2013 року курсу НБУ у розмірі 7,99 грн. за 1 долар США, становить 183 677 грн. 15 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 57,40 кв.м., який належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_4 , шляхом надання права іпотеко держателю публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на продаж вказаного будинку будь-якій особі за початковою ціною не нижчою 1 895 107 грн. з наданням права отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з наданням права отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з наданням права отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, які у відповідності до чинного законодавства необхідні для укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки (а.с.156-163).

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, всі вищевикладені обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року, яке набрало законної сили, не доказуються, оскільки інше не встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019р. №127/15672/16-ц зазначала, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Як встановлено, відповідно до умов договору, кредитні кошти надавались на строк з 20.06.207 по 19.06.2017 тв повідомленням №30.1.0.0/2-030 від 01.11.2013 заявлено вимогу негайного повернути суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, яка відповідачем отримано 11.11.2013.

В строк до 12 грудня 2013 року відповідач мав виконати зобов`язання.

При цьому ціна позову складає 20998,66 доларів США, проте як встановлено рішенням суду апеляційної інстанції станом на 12.12.2013 розмір боргу за тілом кредиту складало 20808,38 доларів США. Таким чином, суд вважає необґрунтованими вимоги в розмірі 190,28 доларів США, що є різницею між заявленими вимогами та розміром боргу, який підлягав поверненню в строк визначений банком, на підставі чого в цій частині відмовляє за безпідставністю.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які не виконані відповідачем, тому банк має право на судовий захист про стягнення в сумі 20808,38 доларів США.

Проте суд враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином позивач фактично змінив строк договору, направивши вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором,то суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог про стягнення в сумі 20808,38 доларів США слід відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.

Судом встановлено, що 18.11.2021 року між Адвокатським бюро «Антона Новакова» в особі керуючого адвоката Новакова Антона Івановича та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №2/11-21. В якому зазначено що розмір гонорару за надання правової допомоги за цим договором визначається сторонами у розмірі 82000 грн.

Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.

Оцінюючи договір, та фактично виконану роботу, яка фактично обумовлена заявою про застосування строку позовної давності, суд визначає витрати на правничу допомогу під час розгляду в розмірі 2 000 грн. з урахуванням заперечень позивача проти заявлений витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривен 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 17.01.2023.

Суддя С.О. Рубіжний