Справа № 509/5425/22
УХВАЛА

29 березня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М. розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лук`яна Сергія Григоровича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Соломикіної Інни Сергіївни про скасування рішень державного реєстратора,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2023 року представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Лук`ян С.Г., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року (з урахуванням редакції, викладеної в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2023 року по справі № 509/5425/22) у виді заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана заява мотивована тим, що представник позивача у заяві про забезпечення позову не зазначає, у чому саме полягає існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі його задоволення, оцінка правомірності реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно є предметом доказування під час розгляду справи в суді, і не може бути підставою для забезпечення позову. Також представник заявника вважає, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ставить відповідачку ОСОБА_1 в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з її опонентом ОСОБА_2 , та порушує принцип рівності сторін; заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду, не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заходи забезпечення позову за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

У даній справі заходи забезпечення позову, вжиті судом у зв`язку з тим, що суд вважав вказаний позивачем у клопотанні захід забезпечення позову розумним, співмірним, а також таким, що забезпечить інтереси сторін.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначено статтею 158 ЦПК України.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленої Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD (2011) 003rev), вказано, що Rule of Law (верховенство права) є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства. У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що дискреційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52). Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості основоположної цінності у державі, керованій правом. Справою першочергової ваги є те, щоб судівництво мало повноваження визначати, які закони є застосовними та ваговитими щодо конкретної справи, вирішувати питання факту і застосовувати закон до фактичних обставин згідно з відповідною тобто достатньо прозорою і передбачуваною методологією тлумачення (пункт 54).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 658/2197/18.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року задоволено заяву адвоката Попової Ірини Сергіївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Соломикіної Інни Сергіївни про скасування рішень державного реєстратора.

Позов забезпечено шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) ведення будь-яких будівельних робіт (робіт з реконструкції) садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2023 року внесено виправлення описок у резолютивній частині ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року по цивільній справі № 509/5425/22 про забезпечення позову та вирішено вважати вірним другий абзац в наступній редакції: забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що предметом позову, в межах якого вживались заходи забезпечення, є скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіної Ірини Сергіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64762649 від 12.09.2022 09:39:23; та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 , про державну реєстрацію змін речових прав на нерухоме майно ( в зв`язку із зміною загальної площі з 222,5 кв.м. на 106,9 кв.м.), індексний номер: 65456988 від 14.11.2022 12:36:48.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора дійсно не є співмірними із забезпеченням позову шляхом заборони ОСОБА_1 проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Суд бере до уваги також той факт, що розгляд справи триває, однак беручі до уваги інтереси відповідачки, права якої можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд вважає, що необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Крім того, згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2019 року та постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2021 року, які постановою Верховного суду від 21.04.2022 року залишено без змін, по справі №509/3687/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ "Акціонерний банк Південний" та ОСОБА_2 , про виділ часток в натурі, які є у спільній частковій власності, позовні вимоги задоволено поаністю, виділено ОСОБА_1 частину приміщення спірного будинку в натурі, сторони зобов`язано здійснити у зв`язку із цим будівельні роботи, у тому числі деякі роботи спільно з ОСОБА_4 .

Отже, у відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, що в даному випадку забезпечить «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини та буде розумним співвідношенням між засобами, що використовуються, і поставленою метою (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Необхідно також звернути увагу на той факт, що н адана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушенні, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лук`яна Сергія Григоровича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного реєстратора Великодолинської селищної ради Соломикіної Інни Сергіївни про скасування рішень державного реєстратора - задовольнити.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року (з урахуванням редакції, викладеної в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2023 року по справі №509/5425/22) у виді заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Копію ухвали надіслати заявнику, заінтересованим особам, уповноваженим на виконання органам негайно.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є. М. Панасенко