Справа №571/12/23
Провадження № 2/571/66/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із цим позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей та стягнути з відповідача додаткові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю, у якій народилося двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На момент звернення до суду вона з дітьми проживає окремо від відповідача. На підставі судового наказу відповідач сплачує аліменти в розмірі однієї третини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2021 та до досягнення повноліття.

Таким чином, ОСОБА_3 сплачується по 1050 грн. аліментів на кожну дитину. Вказаних коштів не вистачає, оскільки діти мають вроджені захворювання (дочка Агнія страждає на залишкові явища кривошиї, нестабільність ШВХ, наслідки патологій суглоба-дсиплазії …, а син ОСОБА_7 також має залишкові явища кривошиї, нестабільність ШВХ, порушення статики хребта...), що потребують регулярного дороговартісного лікування, обстеження, спеціального харчування. На вказані потреби необхідно достатньо великі кошти. Через такі витрати погіршилось матеріальне становище позивача. Її витрати на дітей значно перевищують розмір грошових коштів, що сплачує відповідач. У позові зазначає, що матеріальне становище відповідача покращилось, він зареєстрований як ФОП, має у своєму володінні магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », складські приміщення та земельні ділянки, загальна площа яких велика; періодично здійснює як водій вантажних автомобілів перевезення вантажів, товарів з Європи, куди їздить на заробітки.

На підставі положень ст. 141,180, 184, 185 СК України просить збільшити розмір аліментів, стягнувши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, які підлягають індексації, починаючи стягнення із 23.12.2022 і до досягнення повноліття. А також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей у розмірі 53620 грн. Крім того, згідно заявлених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.12.2022 і до повноліття.

У подальшому від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд збільшити розмір аліментів на утримання дітей та стягнути на їх утримання 3000 грн. щомісячно на кожну дитину з 23.12.2022 до повноліття.

Крім того, просить стягнути додаткові витрати у сумі 72035,00 грн. А також, додаткові витрати в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.12.2022 до досягнення повноліття та витрати на правову допомогу.

31.01.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому всі позовні вимоги заперечуються, оскільки, на думку відповідача, позивачем не доведено існування підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема щодо покращення матеріального стану відповідача, починаючи від дати присудження аліментів у попередньому розмірі. Крім того, сторона відповідача вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки такі стягуються за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, приблизний перелік яких міститься у ст. 185 КС України, як то розвиток певних здібностей у дитини чи коли вона страждає на тяжку хворобу. Такі обставини підлягають доведенню позивачем. Проте, на підтвердження таких обставини позивачем не долучено жодного належного та допустимого доказу, а відтак витрати на лікування препаратами, які не є ліками, ціни, на які суттєво завищені та сам процес лікування, який не обговорювався з відповідачем не підлягають відшкодуванню. На підтвердження заперечень долучено свідоцтво про реєстрацію відповідача як фізичної особи-підприємця, податкову декларацію, довідку МСЕК, що на думку сторони відповідача спростовує факт покращення його матеріального становища з моменту присудження аліментів та спростовує доводи позивача.

У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат Сторонський І.О. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задоволити. Надали пояснення згідно поданого позову. Оскільки діти потребують постійного лікування і розвитку, то стягнутих аліментів вкрай недостатньо і забезпечити потреби дітей на 1000 грн. неможливо. Допомоги грошима відповідач не надає та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, позивач просить встановити аліменти в твердій грошовій сумі. Так, як відповідач декларує дохід в розмірі 6000 грн., то він може в повному обсязі утримувати своїх дітей. Однак, коли видавався судовий наказ, то фінансовий стан відповідача не з`ясовувався, як і багато інших обставин: як те, що він є власником нерухомого та рухомого майна, яке використовує у комерційних цілях. На підтвердження своїх доводів представник позивача посилається на моніторинг соціальних мереж, стверджуючи, що ймовірно, відповідач отримує дохід. А також зазначає, що є об`єктивні докази, що він займається іншою діяльністю, має транспортні засоби для вантажних перевезень, періодично перетинає кордон в цілях заробітку. В той же час, діти страждають захворюваннями, вродженими вадами і згідно рекомендацій лікаря потребують постійного лікування, препаратів заліза, тощо. Позивач не спілкується з відповідачем та не узгоджував понесені витрати, тому, що обирала такий заклад охорони здоров`я та такого лікаря, якому довіряє.

Позивач окремо пояснила, що, працює в Києві у сфері громадського харчування, отримує дохід в розмірі 8-10 тис грн.; там же лікує дітей, усуває стоматологічні вади, так як у Рівному дитячого ортодонта не має. Лікуючого лікаря обирала самостійно, на підставі позитивних відгуків мам інших дітей. На її думку, придбані нею дороговартісні препарати є саме ліками, а не харчовими добавками. Придбані препарати вона давала дітям відповіно до призначень та рекомендацій лікаря, бачить від цього результати, якими задоволена. Аналогів в Україні цих препаратів немає, це оригінальні препарати, тому мають таку високу ціну. Крім того, до цього ж лікаря вона возить дітей на мануальну терапію, що також вимагає від неї значних грошових витрат. Підтвердила, що всі питання щодо лікування дітей вирішує самостійно. У шлюбі з відповічем не перебувала, носила прізвище ОСОБА_8 , але пізніше через органи ДРАЦСу змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 », щоб бути з дітьми на одному прізвищі.

Представник відповідача, заперечуючи щодо позову з посиланням на відзив просив звернути увагу суду на ту обставину, що відомості про дітей записані під час реєстрації їх народження зі слів матері в порядку ст. 135 СК України, а тому факт батьківства відповідача органами ДРАЦСу не засвідчене і сам факт видачі судового наказу не пов`язаний із встановленням чи оспорюванням батьківства. Ця обставина була прихована позивачем від суду, а тому судом винесено наказ про стягнення аліментів. Окремо заперечив, щодо зміни розміру аліментів, оскільки матеріальний стан його довірителя з моменту винесення судового наказу не змінився, що доводиться довідкою про доходи, а стан здоров`я, навпаки, погіршився: він дістав інвалідність, що змушує його лікуватися та витрачати кошти. У підтвердження вказаної обставини посилається на довідку МСЕК. Сама по собі зміна цін не є підставою для збільшення аліментів. Скрін - шоти майнового стану за допомогою моніторингу соцмереж не відображають дійсною стану речей, оскільки стосуються минулих років. Щодо додаткових витрат просить зважити на те, що товари, придбані для дітей не є ліками, про що зазначено самим виробником на його офіційному веб-сайті, а відтак це БАДи. Оскільки БАДи не є ліками, тому у позивача відсутні підстави стверджувати, що відбувалось саме лікування. Крім того, такі комплексні вітаміни вартують не більше 300 грн. і потреби придбавати препарати харчові добавки за завищеними цінами не було. Стверджує, що лікарські послуги у виді лікувального масажу також значно завищені і розцінки на сайті лікаря зазначені в євро, а таких коштів у відповідача не має. Позивач не угоджувала з відповідачем клініку і те, чи він довіряє лікуючому лікарю, знехтувала думкою відповідача, а тому в такому випадку має покладатися лише на себе. Додаткові витрати стягуються за виняткових обставин, коли є виняткова потреба, а стороною позивача не доведено про таке належними та опутимими доказами.

Відповідач зазначив, що є ФОПом на стадії закриття діяльності і дійсно, колись в минулому, років 5-6 тому займався перевезеннями щебню та піску та мав у розпорядженні вантажні автомобілі «ЗІЛ», «DAF», «МАЗ», однак на сьогодні замовлення відсутні, «DAF» - розбитий, «ЗІЛа» також вже не має більш як 5 років, однак він не знятий з реєстрації. Про це позивач обізнана. Надані стороною позивача оголошення та фото, поширені ним у соцмережах датовані 2018-2020 роками і є архівними. Розмір його пенсії у зв`язку інвалідністю складає 2089 грн. Не має жодного відношення до кафе «Зустріч», дійсно має склади, але вони простоюють та не здаються в оренду. Закордон також він їздив кілька разів, в тому числі і минулого року-до племінниці.

Суд, заслухавши поясненя сторони позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Між сторонами існує спір щодо участі одного з батьків в утриманні дітей: збільшенні розміру аліментів та стягненні додаткових витрат на утримання. Вказані відносини урегульовані нормами СК України.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Із цією нормою узгоджується п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду - судовим наказом розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб неповнолітніх дітей та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та просить стягнути понесені додаткові витрати на обох дітей, а також стягнути їх на майбутнє.

Разом з тим, з аналізу вище наведених правових норм слідує, що обставини, на які посилається сторона позивача лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Суд не може залишити поза увагою заперечення сторони відповідача з посиланням на норми ст. 121 СК України, відповідно до якої права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Сторони не заперечують, що проживали спільно, однак шлюб не реєстрували.

У такому разі визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі відбувається з врахуванням положень ст. 125 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , обоє 09 січня 2018 року народження, батьками дітей вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

Проте, як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підставою для запису відомостей про батька дітей послужила заява про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.147-150).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Отже, судом встановлено, що відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері дітей.

З цих же витягів (а.с.147-150) вбачається, що у відомості про матір дітей вносились виправлення під записом №1. Вказана обставина позивачем не заперечувалась та пояснювалась тим, що позивач дійсно, змінювала своє прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 задля того, щоб перебувати з дітьми на одному прізвищі.

Таким чином, доводи сторони відповідача про те, що батьківство відповідача, яке є підставою виникнення у нього прав та обов`язків відносно дітей не засвідчене органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому законом.

Відповідачу відмовлено органом ДРАЦС у видачі свідоцтва про нароження дітей у зв`язку з тим, що реєстрація їх народження дітей проведена в порядку ч. 1 ст. 135 СК України, про що надано письмово роз`яснення № 51/118-33.16-04-23 від 20.01.2023 (а.с.111).

Сторони підтвердили, що в судовому порядку не встановлювалось походження дітей від батька відповідно до положень п.3 ч.2 ст.125 СК України, будь-які рішення суду про встановлення чи визнання батьківства не ухвалювались, оскільки з такими вимогами жоден з них до суду не звертались.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що вимога про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат випливає із судового наказу за яким з відповідача стягнуто аліменти, однак в недостатньому розмірі, оскільки судовий наказ, відповідно до положень ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, перелік яких міститься у ст. 161 ЦПК України, зокрема про стягнення аліментів, якщо це не пов`язано із встановленням чи оспорюванням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявнісить заявнику невідомо. Таким чином, завданням такого проваження є швидке та оперативне вирішення справ певної категорії. Тобто, в порядку наказного провадження розглядаються безспірні вимоги і не встановлюються ті чи інші факти, в тому числі батьківсьва.

А відтак, відсутні підстави вважати, що судовий наказ, виданий Рокитнівським районним судом від 14 квітня 2021 року є тим рішенням суду, про який йдеться у п.3 ч. 2 ст.125 СК України та встановлює факт походження дітей від відповідача, що в подальшому безпосередньо впливає на виникнення у нього прав та обов`язків, як батька про відношенню до цих дітей.

Походження дітей, з приводу яких існує спір про їх утримання, від відповідача не засвідчено органом державної реєстрації актів громадянського стану в порядку, встановленому ч. 2 ст. 125 СК України.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення має бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги

цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про безпідставність заявлених вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89, 258,259,265 ЦПК України, ст.ст.182,192,121.125 СК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст виготовлено 11.07.2023.

Суддя: