Справа № 344/4170/21
Провадження № 2/344/274/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретарів: Максимів Н.С., Мрічко Н.І.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 05.08.1998 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.10.2019 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі разом вони прожили понад 21 рік. За час шлюбу ними було набуто та придбано нерухоме майно, зокрема: 22.10.2004 року нею, за Договором купівлі-продажу квартири, було придбано однокімнатну квартиру загальною площею 23,4 кв.м, житловою площею 11,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; 19.11.2011 року на ім`я відповідача була придбана однокімнатна квартира загальною площею 30,8 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; 29.08.2016 року на ім`я відповідача була придбана двохкімнатна квартира загальною площею 67,7 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м. з коморою № XXIX площею 2,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 . 10.05.2016 року вони продали однокімнатну квартиру загальною площею 23,4 кв.м, житловою площею 11,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 і вклали отримані кошти в ремонт придбаної двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу у неї з відповідачем немає розуміння і взаємної згоди щодо розпорядження їх спільним майном подружжя. Також, за взаємною згодою з відповідачем вона не може розділити їх спільне майно, оскільки відповідач не надає своєї добровільної згоди. Шлюбний договір вони не укладали, а угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не досягнуто. Як наслідок, вона не може ні користуватися, ні розпоряджатися своїм майном у спільній сумісній власності подружжя, а тому змушена тимчасово проживати у орендованій квартирі, що підтверджується Договором оренди квартири від 22.08.2019 року та щомісячно нести додатково значні витрати.

Придбане за час шлюбу як рухоме так і не рухоме майно позивач оцінила наступним чином:

1) мебельний гарнітур (м`яка частина) «Німецький» (диван + два крісла) - 2 500, 00 грн.;

2) дивани розкладні (5 штук) 7 000,00 грн.;

3) меблевий гарнітур «Трембіта» - 3 000,00 грн.;

4) меблевий гарнітур «Оксамит» - 1 000,00 грн.;

5) стіл журнальний (2 штуки) 1 200,00 грн.;

6) меблевий гарнітур «Стінка» - 3 000,00 грн.;

7) стіл під комп`ютер 800, 00 грн.;

8) шафа-купе в коридорі 9 000,00 грн.;

9) шафа-вішак (2 штуки) 4 000,00 грн.;

10) гарнітур кухонний 4 000,00 грн.;

11) гарнітур кухонний 7 000,00 грн.;

12) стіл кухонний 100,00 грн.;

13) стільці, 4 шт. 200 грн.;

14) газова плита «Greta» - 5800 грн.;

15) холодильник «Снайге» (2 штуки) 3 500,00 грн.;

16) витяжка 1 200,00 грн.;

17) мікрохвильова пічка «LG» - 1 000,00 грн.;

18) електрочайник 200,00 грн.;

19) порохотяг «РНILIPS» - 3 000,00 грн.;

20) порохотяг «Roventa» - 1 000,00 грн.;

21) телевізор великий «Bravis» - 8 700,00 грн.;

22) телевізор «Електрон» (2 штуки) 1 000,00 грн.;

23) телевізор «Panasonic» - 500,00 грн.;

24) комп`ютер (монітор, системний блок, мишка, клавіатура, колонки) 5 000,00 грн.;

25) килим великий бежевого кольору у вітальні (З м. х 4 м.) 3 000,00 грн.;

26) килим в спальні, бордовий з візерунками (1,80 м. х 2,40 м.) 1 800,00 грн.;

27) електронагрівач для води (на сухому тені) ELECTROLUX (80 л.) 3 000,00 грн.;

28) морозильна камера DELFA DRF-85N 3 400,00 грн.;

29) квартира двокімнатна, АДРЕСА_3 з коморою (квартира з новим ремонтом, опаленням і сантехнікою) 1 140 000,00 грн.;

30) квартира однокімнатна, АДРЕСА_2 384 750,00 грн.;

31) автомобіль «ГАЗ-24/10» (Волга) 1978 р.в., (експортний варіант) на ходу 34 200,00 грн.

Всього майна на суму 1 643 850,00 грн.

Відповідач не бажає добровільно здійснити розподіл майна, всі оригінали правовстановлюючих документів власності на нерухоме майно знаходяться у відповідача і він їх їй не надає, так само як і не надає доступу до майна, тому вона самостійно зробила оцінку майна, яке придбане під час шлюбу і находяться у квартирах - шляхом порівняння вартості ідентичних квартир, зазначених в оголошеннях на сайтах продаж. Аналогічно вона визначила оцінку автомобіля «ГАЗ-24/10» (Волга).

Отже, половина вартості майна у спільному майні подружжя складає 821925,00 грн.

08.12.2022 року позивач, покликаючись на проведену оцінку нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності, зменшила позовні вимоги та позовними вимогами просить, у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею право власності:

на однокімнатну квартиру, загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним припиненням права власності на зазначену квартиру ОСОБА_3 ;

виділити їй із спільного майна подружжя наступне майно, що знаходиться в однокімнатній квартирі загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 :

вбудовані кухонні меблі;

меблевий гарнітур «Оксамит»;

стіл журнальний;

дивани розкладні (2 штуки);

гарнітур кухонний;

порохотяг «Roventa»;

електронагрівач для води (на сухому тені) ELECTROLUX (80 л.);

холодильник «Снайге».

В порядку поділу спільного майна подружжя:

визнати (залишити) за ОСОБА_3 право власності на двохкімнатну квартиру, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., з коморою № XXXIX площею 2,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ;

виділити ОСОБА_3 із спільного майна подружжя наступне майно, що знаходиться в двохкімнатній квартирі, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., з коморою № XXXIX площею 2,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 :

меблевий гарнітур (м`яка частина) «Німецький» (диван і два крісла);

стіл журнальний;

меблевий гарнітур «Трембіта», вітальня;

дивани розкладні (3 штуки);

меблевий гарнітур «Стінка»;

стіл під комп`ютер;

шафа-купе в коридорі;

шафа-вішак (2 штуки);

гарнітур кухонний;

стіл кухонний;

стільці - 4 шт.;

газова плита «Greta»;

холодильник «Снайге»;

витяжка;

мікрохвильова пічка «LG»;

електрочайник;

порохотяг «РНILIPS»;

телевізор, великий «Bravis»;

телевізор «Електрон» (2 штуки);

телевізор «Panasonic»;

комп`ютер (монітор, системний блок, мишка, клавіатура, колонки);

килим великий бежевого кольору у вітальні (3 м. х 4 м.);

килим в спальні, бордовий з візерунками (1,80 м. х 2,40 м.);

морозильна камера DELFA DRF-85N.

Виділити ОСОБА_3 транспортний засіб «ГАЗ-2410» (Волга) 1978 р.в. (експортний варіант).

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію різниці вартості часток у спільному майні подружжя, що становить 347, 575,00 гривень.

Судові витрати позивачка просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали у повному обсязі заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували щодо поділу майна шляхом визнання права власності за позивачкою на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , покликаючись на те, що кошти на придбання квартири надано матір`ю відповідача, яка працювала за кордоном та вклала зароблені нею кошти у придбання квартири. Сторона відповідача не заперечувала щодо поділу рухомого майна подружжя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказала, що є матір`ю ОСОБА_3 . Перебуваючи на роботі у Чеській Республіці, вона передавала кошти сину для придбання квартири.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 05.08.1998 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 916.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2019 року, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживанні з матір`ю, ОСОБА_1 .

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісякм Т.Ю., ОСОБА_3 є власником однокімнатної квартири, загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.08.2016 року вбачається, що квартира двокімнатна, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., з коморою № XXXIX площею 2,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (1/1).

Також, позивачем долучено копію Договору купівлі-продажу квартири від 10.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Слободян Л.А., відповідно до якого ОСОБА_1 продала належну їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 23,4 кв.м., житловою площею 11,6 кв.м. Чупровському В.А.

Вищевказана квартира АДРЕСА_5 придбана ОСОБА_1 22.10.2004 року за Договором купівлі-продажу квартири.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «ЕКА-Захід», станом на 19.03.2021 року вартість об`єкту оцінки двохкімнатної квартири у АДРЕСА_3 , загальною площею 67,6 кв.м. з коморою № ХХІХ площею 2,4 кв.м., яка належить ОСОБА_3 , визначена порівняльним підходом, без урахування ПДВ, становить 1 085 400 грн.

Як слідує зі Звіту про незалежну оцінку, проведену суб`єктом оцночної діяльності ТзОВ «ЕКА-Захід», станом на 19.03.2021 року вартість об`єкту оцінки однокімнатної квартири у АДРЕСА_2 , загальною площею 30,8кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка належить ОСОБА_3 , визначена порівняльним підходом, без урахування ПДВ, становить 382 800 грн.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Нормами частин першої та третьої статті 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України.

Статтями 60, 61 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

З аналізу зазначених норм слідує, що спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно.

За змістом статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.п. 23, 24) зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб.

При цьому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Тобто, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року в справі № 546/912/16-ц.

Разом з тим, презумпція спільності права власності подружжя на майно (стаття 60 Сімейного кодексу України) може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року по справі № 6-843цс17.

Виходячи з викладеного, слід констатувати те, що той з подружжя, який заперечує режим спільної сумісної власності подружжя повинен довести, що майно придбане за час шлюбу за його особисті кошти.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Сімейного кодексу України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (стаття 368 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що шлюб між сторонами справи було зареєстровано у 1998 році. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Фактичні обставини справи на предмет їх відповідності приписам статей 60, 63, 69 Сімейного кодексу України та статей 328, 331, 368, 372 Цивільного кодексу України, дають підстави для висновку про те, що об`єкти нерухомого майна: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. та двохкімнатна квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., з коморою № XXXIX площею 2,4 кв.м., набуті сторонами за час шлюбу, тому відносяться до спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд приходить до висновку про визнання вищевказаного нерухомого майна квартир об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «ЕКА-Захід», станом на 19.03.2021 року вартість об`єкту оцінки двохкімнатної квартири у АДРЕСА_3 , загальною площею 67,6 кв.м. з коморою № ХХІХ площею 2,4 кв.м., яка належить ОСОБА_3 , визначена порівняльним підходом, без урахування ПДВ, становить 1 085 400 грн.

Як слідує зі Звіту про незалежну оцінку, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «ЕКА-Захід», станом на 19.03.2021 року вартість об`єкту оцінки однокімнатної квартири у АДРЕСА_2 , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка належить ОСОБА_3 , визначена порівняльним підходом, без урахування ПДВ, становить 382 800 грн.

Також, позивачем зазначено перелік рухомого майна, яке придбане за час перебування сторін у шлюбі, яке позивач оцінила наступним чином:

1) мебельний гарнітур (м`яка частина) «Німецький» (диван + два крісла) - 2 500, 00 грн.;

2) дивани розкладні (5 штук) 7 000,00 грн.;

3) меблевий гарнітур «Трембіта» - 3 000,00 грн.;

4) меблевий гарнітур «Оксамит» - 1 000,00 грн.;

5) стіл журнальний (2 штуки) 1 200,00 грн.;

6) меблевий гарнітур «Стінка» - 3 000,00 грн.;

7) стіл під комп`ютер 800, 00 грн.;

8) шафа-купе в коридорі 9 000,00 грн.;

9) шафа-вішак (2 штуки) 4 000,00 грн.;

10) гарнітур кухонний 4 000,00 грн.;

11) гарнітур кухонний 7 000,00 грн.;

12) стіл кухонний 100,00 грн.;

13) стільці, 4 шт. 200 грн.;

14) газова плита «Greta» - 5800 грн.;

15) холодильник «Снайге» (2 штуки) 3 500,00 грн.;

16) витяжка 1 200,00 грн.;

17) мікрохвильова пічка «LG» - 1 000,00 грн.;

18) електрочайник 200,00 грн.;

19) порохотяг «РНILIPS» - 3 000,00 грн.;

20) порохотяг «Roventa» - 1 000,00 грн.;

21) телевізор великий «Bravis» - 8 700,00 грн.;

22) телевізор «Електрон» (2 штуки) 1 000,00 грн.;

23) телевізор «Panasonic» - 500,00 грн.;

24) комп`ютер (монітор, системний блок, мишка, клавіатура, колонки) 5 000,00 грн.;

25) килим великий бежевого кольору у вітальні (З м. х 4 м.) 3 000,00 грн.;

26) килим в спальні, бордовий з візерунками (1,80 м. х 2,40 м.) 1 800,00 грн.;

27) електронагрівач для води (на сухому тені) ELECTROLUX (80 л.) 3 000,00 грн.;

28) морозильна камера DELFA DRF-85N 3 400,00 грн.;

29) автомобіль «ГАЗ-24/10» (Волга) 1978 р.в., (експортний варіант) на ходу 34 200,00 грн.

В судовому засіданні сторона відповідача не заперечувала щодо вимог позову про поділ рухомого майна

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Таким чином, наявні підстави для задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат між сторонами вирішується відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що позивачем сплачено судовий збору сумі 8 219 (вісім тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок; 2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок витрат понесено на оплату правничої допомоги; 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок понесено витрат за оцінку однокімнатної квартири; 2700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок витрат за оцінку двохкімнатної квартири, про що у матеріалах справи наявні відповідні докази.

Відтак, понесені витрати по розгляду справи слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 61, 69, 70, 71, 163 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., з одночасним припиненням права власності на зазначену квартиру ОСОБА_3 .

Виділити ОСОБА_1 зі спільного майна подружжя наступне майно, що знаходиться в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 :

вбудовані кухонні меблі;

меблевий гарнітур «Оксамит»;

стіл журнальний;

дивани розкладні (2 штуки);

гарнітур кухонний;

порохотяг «Roventa»;

електронагрівач для води (на сухому тені) ELECTROLUX (80 л.);

холодильник «Снайге».

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати (залишити) за ОСОБА_3 право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., з коморою № XXXIX площею 2,4 кв.м.

Виділити ОСОБА_3 зі спільного майна подружжя наступне майно, що знаходиться в двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 :

меблевий гарнітур (м`яка частина) «Німецький» (диван і два крісла);

стіл журнальний;

меблевий гарнітур «Трембіта», вітальня;

дивани розкладні (3 штуки);

меблевий гарнітур «Стінка»;

стіл під комп`ютер;

шафа-купе в коридорі;

шафа-вішак (2 штуки);

гарнітур кухонний;

стіл кухонний;

стільці - 4 шт.;

газова плита «Greta»;

холодильник «Снайге»;

витяжка;

мікрохвильова піч «LG»;

електрочайник;

порохотяг «РНILIPS»;

телевізор «Bravis»;

телевізор «Електрон» (2 штуки);

телевізор «Panasonic»;

комп`ютер (монітор, системний блок, мишка, клавіатура, колонки);

килим великий бежевого кольору у вітальні (3 м. х 4 м.);

килим у спальні бордовий з візерунками (1,80 м. х 2,40 м.);

морозильна камера DELFA DRF-85N.

Виділити ОСОБА_3 транспортний засіб «ГАЗ-2410» (Волга) 1978 р.в. (експортний варіант).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості часток у спільному майні подружжя, що становить 347, 575,00 (триста сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 :

8 219 (вісім тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок понесених витрат на оплату судового збору;

2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок понесених витрат на оплату правничої допомоги;

2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок понесених витрат за оцінку однокімнатної квартири;

2700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок понесених витрат за оцінку двохкімнатної квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін (учасників) справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2023 року.