03.03.2023 227/4458/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 березня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Вологжаніній К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 363028,14 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 5445,42 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 192/501 від 30.05.2008 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 137000 грн, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 28.05.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 192/501 від 30.05.2008 р. було укладено договір поруки № 192/501 від 30.05.2008 року, в якому поручителем за виконання договірних зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» виступила ОСОБА_2 . Відповідно до п. 1.1 договору поруки № 192/501 від 30.05.2008 року встановлено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому. Позивач всі зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит. На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 363028,14 грн., яка складається з: 107717,97 грн. заборгованості за основним боргом; 43933,48 грн. заборгованості по простроченим процентам; 18989,27 грн. пені; 128411,81 грн. інфляційного збільшення заборгованості по простроченому кредиту; 31437,93 грн інфляційного збільшення заборгованості по простроченим процентам; 23753,63 грн - три проценти річних від суми заборгованості по простроченому кредиту; 8784,05 грн. три проценти річних від суми заборгованості по простроченим процентам, яку позивачть просить стягнути з відповідачів.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву.

В судове засідання сторони повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Від відповідачів жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідачів.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 192/501 (а.с. 5-7). За умовами вказаного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 137000,00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п. 1.1.) Згідно п. 1.2. договору кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.05.2018 року на поточні потреби. Відповідно до п. 1.5 договору позичальник зобов`язується щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1142,00 грн та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 30.06.2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 29.05.2018 р. Згідно п.1.6.1 договору проценти нараховуються банком щомісячно на рахунок № НОМЕР_1 в філії Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальникомз дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.

Факт видачі відповідачу грошових коштів у розмірі 137000,00 грн. підтверджується копією розпорядження операційному відділу від 30.05.2008 року (а.с. 128).

30.05.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України та фізичною особою ОСОБА_1 з третьої сторони було укладено Договір поруки № 192/501, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 192/501 від 30.05.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором (п. 2.1.) Відповідно до п 4.2. договору поруки, порука припиняється,якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором № 192/501 від 30.05.2008 року не пред`явить вимоги до поручителя.

Окрім того, як вбачається з наданих до суду документів, на виконання ухвали суду, у забезпечення кредитного договору № 192/501 від 30.05.2008 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № 7178 від 30.05.2008 року, відповідно до умов, якого позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 (п.1.2.). (а.с.124-126). Як зазначає представник позивача банком не здійснювались дії щодо звернення стягнення на заставлене майно.

Факт користування кредитними коштами відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 91-127).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.10.2021 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 363028,14 грн., яка складається з: 107717,97 грн. заборгованості за основним боргом; 43933,48 грн. заборгованості по простроченим процентам; 18989,27 грн. пені; 128411,81 грн. інфляційного збільшення заборгованості по простроченому кредиту; 31437,93 грн інфляційного збільшення заборгованості по простроченим процентам; 23753,63 грн - три проценти річних від суми заборгованості по простроченому кредиту; 8784,05 грн. три проценти річних від суми заборгованості по простроченим процентам. (а.с.15-36)

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 363028,14 грн., яка складається з: 107717,97 грн. заборгованості за основним боргом; 43933,48 грн. заборгованості по простроченим процентам; 18989,27 грн. пені; 128411,81 грн. інфляційного збільшення заборгованості по простроченому кредиту; 31437,93 грн інфляційного збільшення заборгованості по простроченим процентам; 23753,63 грн - три проценти річних від суми заборгованості по простроченому кредиту; 8784,05 грн. три проценти річних від суми заборгованості по простроченим процентам.

Щодо позовних вимог пред`явлених до поручителя, суд виходить з наступного:

Пунктом 4.1., 4.2 договору поруки було визначено, що порука припиняється, з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором; якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань по кредитному договору № 192/501 від 30.05.2008 року не пред`явить вимогу до поручителя.

Згідно п.2.5. договору поруки поручитель зобов`язується протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання повідомлення банку, виплатити несплачену боржником суму.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом встановлено про те, що Банк не пред`явив протягом одного року вимог до поручителя про виконання зобов`язання. Відтак, слід дійти висновку, що зобов`язання за договором поруки від 30.05.2008р. припинилося в силу частини четвертої статті 559 ЦК України( в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин). В зв`язку з чим, правових підстав для покладання обов`язку на ОСОБА_2 , як на поручителя, щодо повернення заборгованості по кредитному договору в судовому порядку не має.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог щодо ОСОБА_2 .

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5445,42 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 04.11.2021 року. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 5445,42 грн.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 80-83, 206, 259-265, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» () заборгованість за кредитни договором № 192/501 від 30.05.2008 року станом на 23.10.2021 року в розмірі 363028,14 грн., яка складається з: 107717,97 грн. заборгованості за основним боргом; 43933,48 грн. заборгованості по простроченим процентам; 18989,27 грн. пені; 128411,81 грн. інфляційного збільшення заборгованості по простроченому кредиту; 31437,93 грн інфляційного збільшення заборгованості по простроченим процентам; 23753,63 грн - три проценти річних від суми заборгованості по простроченому кредиту; 8784,05 грн. три проценти річних від суми заборгованості по простроченим процентам.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» () відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 5445 гривень 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Корнєєва

03.03.2023