Номер провадження по справі 2-др/387/2/23
20 січня 2023 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.
за участю секретаря судового засідання Косюг І.В.,
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
05 січня 2023 року Добровеличківським районним суд Кіровоградської області у справі за позовом ОСОБА_1 до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі, було задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області з 14 серпня 2020 року, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі, відмовлено. Крім того, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу, в межах одного року з 14 серпня 2020 року до 14 серпня 2021 року, в розмірі 530990,00 (п`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Також допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Стягнуто з Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь держави судовий збір, в розмірі 992,4 грн. та з комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь держави судовий збір, в розмірі 5309,9 грн.
В ході судового розгляду, до закінчення судових дебатів, у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, представники позивачки заявили про надання детальних доказів понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів, після ухвалення судового рішення.
Розгляд даної заяви про ухвалення додаткового рішення було здійснено судом без виклику сторін в судове засідання, у відповідності до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України, у зв`язку з чим, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).
Так у даній справі інтереси позивачки представляли два представники адвокатського об`єднання «Науменко, Боруш і партнери» адвокати Боруш А.О. та Науменко І.Ф. на підставі ордерів та договору про надання правничої допомоги від 22 червня 2022 року (а.с.95-100).
За вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідачів.
Так згідно ухваленого судом рішення, одна вимога про поновлення на роботі була задоволена щодо Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, а інша - про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, була задоволена щодо комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області.
За такого, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення з відповідачів Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь позивачки ОСОБА_1 частково понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги, по 6000,00 грн. з кожного, з урахуванням витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення у справі додаткового рішення, задовольнити частково.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення складено 20 січня 2023 року.
Суддя С. А. Луста