Справа №463/1251/23
Провадження №2-о/463/96/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

08 березня 2023 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., вивчивши заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою у якій просить встановити факт, що громадянин України ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 08.12.2005 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_2 . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2014 року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. З 2019 року ОСОБА_3 переїхала проживати до Федеративної Республіки Німечинна. Син, ОСОБА_2 , залишився проживати із заявником. Оскільки син знаходиться на його одноособовому утриманні і він сам його виховує, виникло питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту, оскільки він як батько зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для належного виконання ним своїх батьківських обов`язків. Тому просив встановити факт, що заявник самостійно виховує і утримує неповнолітню дитину.

Оглянувши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не позбавлена батьківських прав, не визнана судом безвісно відсутньою, питання про визначення місця проживання дітей за згодою батьків чи за рішенням суду документально заявником не підтверджено. Відповідно до положень ст.41 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Питання щодо визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька може бути спірним і повинно вирішуватись між батьками відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до поданої заяви, син проживає з батьком без правового визначення місця проживання спільної дитини.

Згідно правової позиції Верховного суду викладеній при винесенні Постанови ВС від 19.10.2020 по справі № 161/3933/18 (№ в ЄДРСР 92385526), у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

У разі, якщо батьки не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, згідно ч. 1ст. 161 СК України, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що встановлення місця проживання дитини здійснюється судом в порядку позовного провадження, а тому не може бути здійснено в порядку окремого провадження.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

На підставі викладеного, керуючисьст.41 СК України, ст. 265, 315-319 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Ухвала складена та підписана суддею 27 лютого 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Г.Б. Жовнір