РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2020 позивач і відповідач уклали кредитний договір № 500834803. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 281146,41 гривню. Відповідач зобов`язався повернути кредит в порядку та на умовах, що визначені договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати платежі в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Кінцевий термін повернення кредиту 08.07.2027.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 281146,41 гривню. Відповідач свої зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07.02.2022 має прострочену заборгованість 347 283,36 грн (274017,58 грн - тіло кредиту, 73265,78 грн заборгованість по процентах за користування кредитом).

Зазначає, що оскільки відповідач неналежно виконує умови договору, а тому позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та стягнення із відповідача заборгованості по кредиту, відсотками та неусткою.

Просить стягнути із відповідача в користь позивача 347 283,36 грн заборгованості за договором споживчого кредиту від 07.07.2020.

30.06.2022 відповідач подав відзив, в якому зазначив, що визнає заборгованість в розмірі 95302,03 грн, з яких по тілу кредиту 22036,25 грн, за відсотками 73262,78 гривень. В іншій частині позову просить відмовити. Відзив обгрунтовує тим, що між нею та позивачем 07.07.2020 було укладено договір споживчого кредиту. Відповідно до умов договору вона отримала кредит в розмірі 281146,41 грн, зі сплатою 23% річних, на строк до 08.07.2027. Також було укладено додаток №1 до Угоди про надання кредиту, котрий містить графік щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Однак всупереч наведеної норми позивач не звертався до неї із вимогою достроково повернути кредит, а тому у неї відсутній обов`язок достроково повертати кошти за договором споживчого кредиту, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги в частині дострокового стягнення коштів.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, однак подали заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов задовольнити частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 07.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа - Банк» із заявою про пропозицію (оферту) укласти споживчий кредит шляхом переказу коштів на рахунок на таких умовах: сума кредиту 281146,41 гривень, процентна ставка 23% річних, строк кредиту 84 місяці, тобто до 08.07.2027.

Того ж дня банк акцептував пропозицію відповідача, відкривши їй рахунок та зарахував на нього кредитні кошти в розмірі 281146,41 грн, чим уклав з відповідачем договір споживчого кредиту № 500834803 на вищевказаних умовах.

Крім того, 07.07.2020 сторони у цій справі підписали додаток №1 до договору № 500834803, в якому визначено графік погашення кредиту, шляхом сплати щомісячних платежів.

Таким чином, банк надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання повністю виконав.

Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними визнаються відповідачем, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

Між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з договору споживчого кредиту, цей договір є укладеним, оскільки позивач, який одержав пропозицію відповідача укласти договір споживчого кредиту, вчинив дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.

Судом встановлено, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

З наданого Банком розрахунку встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за даним споживчим кредитом станом на 07.02.2022 становить 347 283,36 грн і складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 274017,58 грн, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 73 265,78 гривень.

Із наведеного розрахунку та змісту позовної заяви вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, представник позивача просить стягнути дану заборгованість із відповідача, шляхом достроково повернення кредиту.

Однак, суд вважає, що вимога позивача підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних мотивів та застосованих норм права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною другою статті 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, протягом нормально необхідного для цього часу (частина друга статті 644 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до п.1-1, 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Із п. 4.3.16 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань у випадках та у порядку передбаченому договором.

Відповідно до п. 4.2.18 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб відповідач зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації, у разі невиконання відповідачем будь-яких умов договору.

Крім того, у п. 14.4. сторони погодили, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатися належними у випадку, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. У разі направлення повідомлення через пошту документом, що підтверджує відправлення стороною повідомлення за цим договором іншій стороні, є квитанція поштового відділення про відправлення рекомендованого листа за адресою відповідної сторони, що вказана в Анкеті-Заяві про акцепт.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про споживче кредитування", котра повинна бути здійснена у письмовій формі та надіслана відповідачу рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін.

За умовами п. 4.2.18 договору, обов`язок у відповідача достроково виконати всі боргові зобов`язання настає лише у випадку отримання ним вимоги про дострокове виконання зобов`язання, у строк 30 днів з дня отримання такої вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що відповідачу відповідно до положень п. 4.2.18 договору направлялась письмова вимога про дострокове виконання зобов`язання рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін.

Таким чином, дана обставина позивачем не доведена.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 3, 4 ст. 16 Закону України « Про споживче кредитування», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Порушення позивачем визначеного Законом України «Про споживче кредитування» та умовами кредитного договору порядку направлення юридично значимих повідомлень, не може мати наслідком покладення на відповідача тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у ОСОБА_1 не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за договором споживчого кредиту, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлена вимога про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано і не виконано.

Оскільки позивач не виконав наведені вимоги Закону та умов договору, а тому у нього не виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язання.

Із наданого суду позивачем розрахунку заборгованості станом на 07.02.2022 встановлено, що на момент звернення до суду із даним позовом у відповідача перед позивачем існує поточна заборгованість в розмірі 95 302,03 грн (22036,25 грн тіло кредиту, 73265,78 грн проценти за користування кредитом), котра визнається відповідачем.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що станом на 07.02.2022 у ОСОБА_1 внаслідок порушення зобов`язання по умовах договору споживчого кредиту була заборгованість перед позивачем в розмірі 95 302,03 грн, на стягнення якої у позивача виникло право та яка визнається відповідачем, а тому дана заборгованість підлягає стягненню із відповідача в користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

Оскільки позов задоволено частково, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (27,44%), що становить 1429,42 гривні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, ст.610, ст. 611, 1049, 1054 ЦК України,суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за договором споживчого кредиту від 07.07.2020 в сумі 95302,03 гривні.

У іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 1429,42 гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук