Дата документу 02.02.2023
Справа № 334/8387/21
Провадження № 2/334/168/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мацуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання із спадкодавцем та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення батьківства, яку згодом уточнила. Позовна заява мотивована наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_2 .

В зазначеній квартирі, яка належала ОСОБА_3 , зареєстрована з 24.11.2010 року та мешкає позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Карташової Анни Сергіївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але враховуючи на відсутність встановлених законом доказів спорідненості між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , нотаріусом Карташовою А.С. повідомлено про необхідність надання відповідного судового рішення, яким буде встановлено факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини заявниці та спадкодавця.

Таким чином, визнання даного факту необхідно для реалізації позивачем ОСОБА_1 права на отримання спадщини.

З огляду на обставини, докладно наведені в позовній заяві, спадкодавець ОСОБА_3 вважав ОСОБА_1 своєю рідною донькою, тому після повернення до м. Запоріжжя та приватизації квартири в 2010 році, зареєстрував ОСОБА_1 на своїй житловій площі та проживав разом з нею однією сім`єю до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 24.11.2010 року по 28.09.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , спільно користувались житлом, мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство, допомагали один одному, разом купували харчі, спільно несли витрати на побутові потреби, лікування, утримання житла, купували речі домашнього вжитку для спільного користування, їх відносини відповідали усім ознакам сімейного співжиття.

Після смерті ОСОБА_3 витрати на його похорон здійснила ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком.

В зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_5 по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги викладені в уточненій позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будучи допитані у судовому засідання, як свідки почергово пояснили, що знайомі з ОСОБА_1 , повідомили суду, що вона проживала з ОСОБА_3 , який вважався їй батьком в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються уточнені позовні вимоги, заслухавши учасників процесу, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.23).

За життя ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданим Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 08.09.2010 року (а.с.29).

В зазначеній квартирі, яка належала ОСОБА_3 , зареєстрована з 24.11.2010 року та мешкає позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та копією відповіді на запит здепартаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.14, 121.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Карташової Анни Сергіївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.30).

З 24.11.2010 року по 28.09.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , спільно користувались житлом, мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство, допомагали один одному, разом купували харчі, спільно несли витрати на побутові потреби, лікування, утримання житла, купували речі домашнього вжитку для спільного користування, їх відносини відповідали усім ознакам сімейного співжиття.

Після смерті ОСОБА_3 витрати на його похорон здійснила ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком, що підтверджується рахунком-замовленням витрат на поховання, копія якого була додана до позовної заяви (а.с.31).

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до матеріалів витребуваної спадкової справи № 18/2021 з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріуса звернулась ОСОБА_1 (а.с.114).

Приватним нотаріусом Карташовою А.С. повідомлено про необхідність надання відповідного судового рішення, яким буде встановлено факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини заявниці та спадкодавця (а.с.122).

Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Положеннями ч.2 ст.1120 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням вищенаведеного та з метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що необхідно встановити факт проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що уточнена позовна заява обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 268, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання із спадкодавцем та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_5 по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає АДРЕСА_1 спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає АДРЕСА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.02.2023 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.