Провадження № 2/344/2947/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Атаманюка Б.М.

секретаря судового засідання Стефанець Г.Я.,

за участі

представника позивача - адвоката Грица Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 01.08.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.10.2023 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2021 року о 16 год. 17 хв. по вул. Мазепи, 170, в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не була уважною не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем LEXUS д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Івано-Франківським міським судом 27.01.2022 винесено постанову, в якій визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку про оцінку майна № 28161 від 29.12.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 386 603, 68 грн. На підставі полісу ОСЦПВВНТЗ, позивачу частково відшкодовано СК «Уніка» розмір матеріального збитку в розмірі 130000,00 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченого страховою компанією відшкодування становить 256 603,68 грн..

Незважаючи на неодноразові усні домовленості між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , відшкодування збитків не було проведено. 18.01.2023 позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою відшкодувати збиток до 01.02.2023. Ця претензія отримана ОСОБА_1 20.01.2023, проте на письмову вимогу відповідач не відреагувала, чим прострочила виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з тим, що даний автомобіль є єдиним засобом пересування позивача, та який йому був необхідний для відвідування роботи, то позивач самостійно був змушений знайти гроші і оплатити ремонт, знайти всі необхідні деталі та місце де зможуть відремонтувати авто.

Окрім витрат понесених позивачем на відновлення належного йому транспортного засобу, він вважає, що винуватцем ДТП ОСОБА_1 йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 10 000 грн.

Крім основної суми матеріального збитку в розмірі 256 603,68 грн., відповідач зобов`язана сплатити за період прострочення виконання зобов`язання станом на 21.07.2023 також 9623,69 грн. - інфляційних втрат та 3606,51 грн. - 3% річних від суми боргу.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача: 256 603,68 грн. - матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП.; 9623,69 грн. - інфляційні втрати; 3606,51 грн. - 3% річних від суми боргу; 10 000 грн. - моральної шкоди; понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася правом подання відзиву на позовну заяву в якому заявлений позов визнала частково, а саме в частині відшкодування позивачеві різниці між виплаченою страховою компанією сумою - 130 000 грн. та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля LEXUS - 197803 68 грн.. Тобто позов визнано на суму 67803.68 грн.. Зазначає, що автомобіль LEXUS RX 350, 2016 року випуску, придбаний на аукціоні в США 16.04.2021 за ціною 19100 доларів США після ДТП (основне ушкодження - передня частина). Отже посилання позивача на вартість аналогічного автомобіля в Україні не коректне, оскільки ціна залежить від комплектації автомобіля, типу ушкоджень, якості ремонту. Відповідач пропонувала позивачу, що буде відшкодовувати різницю між заподіяною шкодою та виплаченим відшкодуванням частково (щомісячно) певними сумами, на що отримала відмову. Крім того зазначає, що вимога про відшкодування 9623,69 грн. інфляційних витрат не ґрунтується на вимогах закону, оскільки між нею та позивачем не було укладено жодного грошового зобов`язання, а отже не може наступати фінансова санкція. Це саме стосується і 3 % річних від суми боргу. У відповідача відсутній борг перед позивачем. Також вважає, що позивач жодним чином не обґрунтував завдану йому моральну шкоду. Посилання позивача як на одну з підстав на те, що страхова компанія відшкодувала шкоду тільки 30 січня 2022 року безпідставне, оскільки зазначена сума виплачена у межах строку встановленого законодавством.

На підставі зазначеного, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з неї різницю між виплаченою страховою компанією сумою та визначеною суб`єктом оціночної діяльності вартості відновлювального ремонту в сумі 67803.68 грн., а в решті позовних вимог просить суд відмовити.

Представник позивача 19.09.2023 подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що згідно висновку про оцінку майна № 28161 від 29.12.2021р., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 386603,68 грн. Сума 197 803,13 грн., про яку вказує відповідач, є вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Стягненню підлягає саме сума 386603,68 грн., як вартість відновлювального ремонту. При цьому, такі обставини як відчуження автомобіля чи майновий стан відповідачки, не впливає на розмір відшкодування.

Представник позивача адвокат Грица Ю.Ю. у судовому засіданні 07.11.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. На запитання суду щодо вартості проведених відновлювальних робіт транспортного засобу та використаних запчастин для відновлення (б/у чи нових) відповів, що не може надати такі дані, оскільки автомобіль відчужений. Вважає, що коефіцієнт фізичного зносу не слід застосовувати при розрахунку розміру відшкодування, так як збитки в сумі 386603,68 грн. є реальними. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 07.11.2023 позовні вимоги визнала частково з підстав зазначених у відзиві. Вважає, що при розрахунку суми відшкодування слід застосовувати коефіцієнт фізичного зносу, оскільки автомобіль не новий. При купівлі на аукціону США вже був пошкоджений в передню частину і невідомо з яких деталей був відновлений тоді, як і невідомо з яких запчастин відновлений зараз та чи взагалі відновлювався перед продажем. Також вважає, що ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки в неї не виникало боргових зобов`язань перед позивачем в значенні цієї статті. Моральні збитки вважає недоведеними. Частину відшкодування виплатила страхова, іншу частину (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) вона погоджувалася виплачувати, проте позивач відмовився. Тобто після ДТП, вона не вчиняла по відношенню до позивача жодних протиправних дій, які б могли спричинити завдані збитки. Просила суд позовні вимоги задовольнити частково.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких обставин.

Судом встановлено, що згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 27.01.2022 справа № 344/19378/21, 24 листопада 2021 року о 16 год. 17 хв. по вул. Мазепи, 170, в м. Івано-Франківську. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не була уважною не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем LEXUS д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7-9).

З огляду на приписи ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини щодо факту та подій ДТП, а також винуватості відповідача у заподіянні шкоди встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили (преюдиційний факт), а тому не підлягають доказуванню.

Згідно звіту про оцінку майна № 28161 від 29.12.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX350 д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_3 складає - 386 603, 68 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля LEXUS д.н.з. НОМЕР_2 , складає 197 803,13 грн. (а.с.10-12).

Також відповідачем подано до суду роздруківку із фототаблицями із сайту страхових аукціонів США, за даними якої транспортний засіб Lexus Rx 350, 2016 року випуску, vin: НОМЕР_3 , проданий на аукціоні в США за ціною 19100 доларів США 16.04.2021 (а.с.40-41). Зазначена інформація позивачем не заперечувалася, та актуальною за посиланням:https://bidfax.info/lexus/rx/8607910-lexus-rx-350-base-2016-black-35l-6-vin2t2bzmca9gc006112.html(а.с.40).

Матеріали справи не містять реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб. Згідно пояснень відповідача, яке не заперечувалося представником позивача, на момент подання позову транспортний засіб був відчужений. Інформації про відновлення автомобіля після ДТП та фактичні витрати понесені на таке відновлення, матеріали справи також не містять.

На підставі полісу ОСЦПВВНТЗ, позивачу частково відшкодовано СК «Уніка» розмір матеріального збитку в розмірі 130000,00 грн., що підтверджено сторонами у справі.

18.01.2023 позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою відшкодувати збиток до 01.02.2023, і претензія отримана ОСОБА_1 20.01.2023 (а.с.23-26).

Між сторонами виник спір щодо суми відшкодування, зокрема з приводу можливості застосування значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, а також з приводу застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України.

Вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

При цьому слід враховувати вимоги статей 1166,1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у частині другій статті 1187 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.

При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 вказаного Закону є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) це втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ,причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

За даними звіту про оцінку майна № 28161 від 29.12.2021, судом встановлено, що до автомобіля LEXUS RX350 д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , застосовується значення коефіцієнта фізичного зносу.

З пояснень сторін у справі встановлено, що на момент подання позову автомобіль відчужений третій особі. При цьому, матеріали справи не місять доказів щодо вартості проведеного відновлювального ремонту цього автомобіля та використаних запчастин для такого відновлення, як і не містять інформації про те, чи проводилося відновлення автомобіля взагалі. Також суд вважає доведеним, що автомобіль був придбаний на страховому аукціоні США з пошкодженням передньої частини кузова. Даних щодо відновлення автомобіля після ДТП в США матеріали справи також не місять.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження фактичних втрат, які позивач міг здійснити на відновлення пошкодженого автомобіля, відчуження транспортного засобу на момент подання позову в невідомому технічному стані, суд вважає, що позивачем не доведено розміру фактичних витрат на відновлення автомобіля, як і не доведено факту такого відновлення, а відтак при вирішення даного спору слід брати до уваги коефіцієнт фізичного зносу автомобіля.

Тобто, суд вважає доведеним, що фактичні збитки завдані відповідачем позивачу в результаті ДТП становлять - 197 803,13 грн., що включає вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля LEXUS д.н.з. НОМЕР_2 .

За таких обставин, суд вважає, що фактично завдана шкоди в результаті ДПТ, яка перевищує ліміт відповідальності страховика та становить 67 803 (шістдесят сім тисяч вісімсот три) грн. 13 коп, відноситься до реальних збитків, а відтак підлягає стягненню з винуватця ДТП в користь власника пошкодженого майна.

Щодо застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Виходячи із наведених норм, а також враховуючи, що матеріальна шкода завдана внаслідок ДТП становить 67 803 (шістдесят сім тисяч вісімсот три) грн. 13 коп., а також те, що строк виконання зобов`язання настав 01.02.2023, про що зазначено в претензії про відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що за період з 01.02.2023-21.07.2023 - інфляційні втрат становили - 2542,90 грн. (67803,13х1,03750412), а 3 % річних - 952,95 грн. (67803,13х3%х171:365:100), тобто з відповідача в користь позивача також слід додатково стягнути 3 495 (три тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 86 коп..

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Позивач стверджує, що внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, яка виявилася у порушенні його звичайного ритму життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн..

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування, суд бере до уваги те, що поведінка відповідача після ДТП сприяла частковому відшкодуванню шкоди стаховиком, а також те, що відповідачка погоджувалася на виплату решти суми збитку позивачу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, що в даному випадку було правильним та з чим безпідставно не погодився позивач.

Відтак до моральної шкоди суд відносить негативні явища пов`язані з ДТП, зокрема неможливість користуватися пошкодженим майном, що негативно вплинуло на звичайний уклад життя позивача. Однак суду не доведено, що такі негативні явища приводили до значних моральних чи фізичних страждань позивача. Тому суд вважає, що реальною, розумною і справедливою буде сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням частки розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 739,32 грн. - (26,42 % суми задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 67 803 (шістдесят сім тисяч вісімсот три) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 3 495 (три тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 739 (сімсот тридцять дев`ять) грн. 32 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.11.2023.

Суддя Богдан АТАМАНЮК