РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/956/22

2/609/21/2023

08 лютого 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання дітей

учасники справи не з`явились,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року закрито провадження в частині позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, на підставі пункту 3 статті 255 ЦПК України.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 15 жовтня 2006 року, який зареєстрований виконкомом Живачівської сільської ради, про що зроблено відповідний актовий запис №4.

Від спільного шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 син - ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що з самого початку шлюбні відносини між ним та відповідачем були нормальними, вони вели спільне господарство, планували своє майбутнє та майбутнє своїх дітей, їздили на заробітки, щоб забезпечити своє життя і створити нормальні умови для розвитку дітей.

Однак, з кінця минулого року відповідач з ним та з дітьми не проживає, самоусунулася від своїх обов`язків, як матір неповнолітніх дітей.

За час спільного проживання сторони не змогли зберегти міцну та дружню родину, а ті суперечності, що виникли між ними, привели до її розпаду, протягом останнього року стосунки з відповідачем зійшли нанівець і фактично припинилися, а спроби налагодити сімейні відносини не принесли належного результату.

Вказує, що обов`язок утримувати їх неповнолітніх дітей наразі також лежить лише на ньому, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану він позбавлений можливості знайти собі гідно оплачувану роботу в Україні, не кажучи вже про виїзд за кордон для працевлаштування там, як це було до війни.

Зазначає, що їх із відповідачем спільні діти потребують значних витрат, адже із сезонного одягу і взуття вони швидко виростають, ціни на продукти харчування і на ліки теж значно виросли в ціні, а він самостійно не може забезпечити дітей усім необхідним.

Просить позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на його користь на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня подання позову і продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

Окрім того, оскільки відповідач на даний момент перебуває за кордоном, а неповнолітні сини проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні та вихованні просить залишити проживати спільних неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ним.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3 Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року було прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 22 грудня 2022 року, у зв`язку із заявою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 25 січня 2023 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року закрито провадження в частині позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, на підставі пункту 3 статті 255 ЦПК України, судовий розгляд справи відкладено на 08 лютого 2023 року.

5. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

6. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Так, копію ухвали від 07 грудня 2022 року разом з позовною заявою та усіма доданими до неї документами було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд приходить до висновку, що останній було у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів 21 грудня 2022 року - день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Окрім того, відповідача судовими повістками повідомлялось про судові засідання, які відбулись 25 січня 2023 року об 11 год. 00 хв., та 08 лютого 2023 року об 11 год. 00 хв., однак конверти повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 15 жовтня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09 листопада Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 4.

9. Від спільного шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 09 липня 2007 року, Великозагайцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 7, та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 01 жовтня 2009 року Великозагайцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 9.

10. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року у справі № 609/959/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 15 жовтня 2006 року та зареєстрований виконкомом Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. Рішення суду набрало законної сили 21 січня 2023 року.

11. Згідно довідки № 375 виданої 11 листопада 2022 року Великозагайцівським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинковолодінні, але з листопада 2021 року там не проживає.

12. В судовому засіданні встановлено, що діти перебувають на утриманні позивача, останній займається їх доглядом та вихованням, розвитком, освітою і лікуванням. Батько дітей купує їм одяг, взуття, предмети гігієни і догляду, їжу.

ІV. Оцінка Суду.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей.

13. Згідно частини 1 статті 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частини 1 та 2 статті 7 Сімейного кодексу України).

14. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

15. Законодавцем у статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

16. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

17. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

18. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

19. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

20. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

21. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

22. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

23. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

25. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

26. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач не бере участі в утриманні малолітніх синів; будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем вона не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дітей не здобуто.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін справи на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня подання позову і продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

27. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

28. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги про залишення дітей проживати разом з позивачем

29. Так, Сімейним кодексом України не передбачено залишення проживання дитини з одним із подружжя при розірванні шлюбу.

Про таку можливість зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, вказавши, що «за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу». Тобто, ключовим у даному випадку є відсутність спору про те, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу. Крім того, вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу суд може, але не повинен, оскільки Сімейним кодексом України такий обов`язок не встановлений. Виходячи з обставин справи, в якій Верховний Суд виклав цю правову позицію, ключовим було те, що Верховний Суд не вважав помилкою суду першої інстанції вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, але ця правова позиція не є імперативною нормою про обов`язкове вирішення такого питання під час розгляду цієї категорії справ.

Враховуючи те, що ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2023 року закрито провадження в частині позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, на підставі пункту 3 статті 255 ЦПК України, а долученими до позовної заяви доказами не підтверджено відсутності спору між сторонами щодо того, з ким батьків будуть проживати діти сторін після розірвання шлюбу, а тому суд вважає дану вимогу необгрунтованою й такою, щодо задоволення не підлягає.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

30. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).

З пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору в розмірі 992,40 гривень з відповідача в дохід держави.

З цих підстав,

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 200, 206-207, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Винести заочне рішення.

2. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_9 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_10 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2022 року, до досягнення найменшою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 08 лютого 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя: М. В. Харлан