Справа № 289/2501/22
Номер провадження 2/289/161/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички», Радомишльської міської ради Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визначення додаткового строку для оформлення права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила поновити їй строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав; визначити додатковий строк для оформлення права на земельну частку (пай) та земельної ділянки; відновити та включити позивача до списку осіб, що мають право на земельну ділянку (пай), як колишнього члена ПКСП ім. Несененка та визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, орієнтовним розміром 3,73 умовних кадастрових гектара за рахунок земель запасу в межах території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка перебуває у власності Радомишльської міської ради Житомирської області; зобов`язати вказану міську раду надати дозвіл позивачу на розробку технічної документації із землеустрою (проект землеустрою) щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про звільнення її від сплати судового збору, яку мотивовано тим, що розмір судового збору за подачу вказаної позовної заяви перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду від 29.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а її позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк п`ять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Зокрема, судом було зазначено, що позивач при зверненні до суду із своїм позовом має сплатити судовий збір за заявлені неї вимоги майнового та немайнового характеру в загальній сумі 3969,60 грн.

На виконання вказаної ухвали суду позивач 10.01.2023 подала до суду заяву про усунення недоліків разом з заявою про звільнення від сплати судового збору.

Вказану повторну заяву про звільнення від сплати судового збору позивач обґрунтовувала тим, що розмір судового збору перевищує п`ять відсотків розміру його доходу.

Ухвалою від 17.01.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та продовжено строк для усунення зазначених в ухвалі суду від 29.12.2022 недоліків.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору разом з письмовими доказами на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали вказаної заяви про звільнення від сплати судового збору, суддя вважає, що у її задоволенні слід відмовити з огляду на таке.

Зокрема, суд повторно звертає увагу позивача на наступну правову позицію.

Відповідно до статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Правовий аналіз вищезазначених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктивних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору.

У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року, постановленій у справі №369/15742/18 (провадження №61-1640ск21).

Водночас, подаючи до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, позивач на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надав лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, довідку про доходи з пенсійного фонду, Індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України в Житомирській області та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, надані позивачем документи не є достатніми доказами на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, якими б беззаперечно доводився факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містять повної інформації про майновий стан позивача, а остання може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб і для сплати судового збору

Зокрема, позивачем не надано суду доказів того, що остання не має жодного рухомого чи не рухомого майна, коштів на рахунках в банках або в інших фінансових установах, або ж навпаки отримує соціальну допомогу, бо не має жодного доходу, у зв`язку із чим не має засобів для існування.

І навпаки згідно довідки Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 05.01.2023 №13/06 позивач на обліку вказаного управління не перебуває, ніяких видів допомог, пільг та субсидій не отримує, що підтверджує відсутність у позивача статусу малозабезпеченої особи, а також, що остання потребує матеріальної допомоги від держави.

Водночас, позивачем на виконання ухвал суду так і не надано довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, відкритих на ім`я позивача, а у разі наявності таких рахунків про залишок коштів на них.

Довідки АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надані позивачем також не можуть в повній мірі підтверджувати відсутність у позивача рахунків у інших банках та відсутність коштів на цих рахунках.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду її позовної заяви.

У відповідності до положень ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Отже, оскільки позивачем не виконано в повній мірі вимоги суду у строк встановлений судом, а саме не сплачено судовий збір у вищевказаному розмірі, а повторно подану нею заяву про звільнення від сплати судового збору судом залишено без задоволення, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно вважати неподаним та повернути останній.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення її від сплати судового збору при подачі нею позовної заяви до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички», Радомишльської міської ради Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визначення додаткового строку для оформлення права на земельну частку (пай).

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички», Радомишльської міської ради Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визначення додаткового строку для оформлення права на земельну частку (пай) вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. О. Кириленко