Справа № 161/5939/21
Провадження № 2/161/781/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про встановлення індивідуального обліку природного газу (лічильника),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про встановлення індивідуального обліку природного газу (лічильника).

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 встановлений загальний будинковий вузол обліку природного газу, тому визначити фактичне споживання природного газу в окремій квартирі неможливо. У зв`язку з цим він звернувся із заявою до відповідача про встановлення індивідуального газового лічильника для комерційного обліку газу. Вказує, що він сплачував за газопостачання за встановленим тарифом, в яких були непередбачені витрати на встановлення індивідуального лічильника газу, тому АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» зобов`язаний надати послуги, які оплачені. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500 затверджено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам відповідно до якого цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Вважає, що відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у квартирах де газ використовується лише для приготування їжі (де встановлені тільки газові плити) лічильники газу будуть встановлені централізовано безкоштовно у період з 2016 по 2021 рік. Позивач зазначає, що в квартирі, в якій він проживає зареєстровані дві особи, однак фактично проживає одна. При неодноразовому зверненні до центру обслуговування клієнтів АТ «Оператор газорозподільної системи Волиньгаз» із роз`ясненням йому про кількість спожитого газу на одну особу та надавши підтверджуючі документи про кількість проживаючих, відповідач обгрунтованої відповіді не надав. Вважає, що він як побутовий споживач, який незабезпечений індивідуальним лічильником природного газу повинен визначитися нормою споживання 3,28 куб.м. за календарний місяць, відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 143 від 27.02.2019 року.

З врахуванням викладеного, просить зобов`язати АТ «Оператора газорозподільної системи Волиньгаз» встановити індивідуальний облік природного газу згідно Закону України № 3533-VI від 16.06.2011 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно дост. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач по справі проживає в будинку АДРЕСА_2 та є споживачем послуг Відповідача з надання природного газу, регулярно оплачував послуги за договором в терміни, визначені в рахунках.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про встановлення індивідуального приладу обліку газу (лічильника). Однак відповіді так і не отримав.

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є споживачем природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 , оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, АТ «Оператор газорозподільної системи Волиньгаз» є Оператором ГРМ.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Не встановлення відповідачем індивідуального лічильника позивачу з посиланням на те, що кошти на встановлення індивідуального лічильника в кожній квартирі Планом розвитку газорозподільної системи Волиньгаз щодо будинку АДРЕСА_2 не передбачено суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Таким чином, задоволення вимог позивача щодо зобовязання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильнику забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№ 20372/11).

Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу та визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи АТ «Волиньгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 визнано доцільним, суд вважає таким, що не звільняє його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу, зважаючи, на те що позивач виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф якої включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, частково такі роботи відповідачем було здійснено та вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання встановити індивідуальний облік природного газу (лічильник) за рахунок АТ «Оператору газорозподільної системи «Волиньгаз» підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог, керуючись ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись 15, 16 ЦК України, ст.ст.5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст.ст. 2, 5, 10, 11, 141, 209, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» встановити ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 індивідуальний облік природного газу (лічильник) згідно Закону України № 3533-VI 16.06.2011 «Про забезпечення комерійного обліку природного газу».

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачем по справі є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (код ЄДРПОУ-03339459, адреса: м.Луцьк, вул.Івана Франка,12)

Повний текст рішення суду виготовлено 30 січня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська