Справа № 346/2888/22
Провадження № 2/346/185/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю секретаря: Івасів В.В.,

представників позивача: Андросович Г.С., ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 : ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ" до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває дана цивільна справа. Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просив провадження закрити та роз`яснити позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикці Господарського суду міста Києва або Господарського суду Івано-Франківської області за вибором позивача. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Поваляєв О.Б. підтримав клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Від представника позивача, адвоката Андросович Г.С. до суду надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, у якому представник позивача зазначає, що дане клопотання є безпідставним та необґрунтованим, зважаючи на те, що сторонами правовідносин є лише фізичні особи, усі, крім позивача-поручителя, а відповідно даний спір має розглядатися за правилами ЦПК України. Просила відмовити у задоволенні клопотання. В судовому засіданні представники позивача та представник відповідача ОСОБА_4 заперечили щодо клопотання про закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до змісту ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуальеного кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Водночас, за правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У даному випадку, позивач знаходиться з відповідачами у певних спірних правовідносинах, вважає, що діями відповідачів порушуються його права і, відповідно, позивач звернувся до суду за захист своїх прав, з позовом про визнання правочинів недійсними. З огляду на характер правовідносин, суб`єктивний склад сторін, суд дійшов висновку, що правовідносини, що виникли в даній справі, не належить до юрисдикції господарських судів, а вказаний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Отже, враховуючи вищевикладне, суд, приходить до висновку, що у клопотанні відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження, - слід відмовити за безпідставністю вимог, оскільки немає законих підстав, передбачених ЦПК України, для закриття провадження у справі. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.255 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження в даній цивільній справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Махно Н. В.