Справа № 464/3452/22
пр.№ 2/464/434/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/3452/22 за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить зняти арешт з її майна по виконавчих провадженнях № 52680510 від 19 жовтня 2016 року та № 52680734 від 19 жовтня 2016 року, покликаючись що на її квартиру накладено арешт і вона не може вільно реалізовувати свої права як співвласник квартири.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 15 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 22 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначає що у матеріалах виконавчого провадження, у яких накладено арешт, відсутнє підтвердження сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Третьою особою ОСОБА_3 подано письмові пояснення, в яких просить задоволити позов у повному обсязі.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому просить позов задоволити.

Учасники справи у судове засідання призначене на 12:40 год 17 січня 2023 року не з`явилися, скористалися правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подали до суду заяви, в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутності.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 лютого 2016 року у справі № 464/4311/15-ц ухвалено стягнути з позивача на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2008 року за № 017-2008-1721 у розмірі 74 173,07 доларів США, що еквівалентно 1 981 904,43 грн та судові витрати на суму 3 654 гривень.

На примусове виконання рішення суду 24 травня 2016 року видано два виконавчі листи та державним виконавцем Сихівського відділу ДВС 19 жовтня 2016 року відкрито два виконавчі провадження № 5280510 та № 52680734. У межах даних проваджень державним виконавцем винесено постанови від 19 жовтня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30 червня 2017 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Відомості про повторне пред`явлення виконавчих документів до виконання відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року згадане рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 ухвалу Апеляційного суду Львівської області скасовано та направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме стягнуто позивача на користь ТзОВ «Галицька Фінансова Компанія», яке є правонаступником ПАТ «Універсал Банк», заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2008 року № 017-2008-1721 у розмірі 68 795,58 доларів США. В решті позову відмовлено. Стягнуто судовий збір в розмірі 3 361,68 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2022 року постановлено замінити стягувача за виконавчим листом у справі № 464/4311/15-ц з ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ТзОВ Галицька Фінансова Компанія», на правонаступника ОСОБА_2 , про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року № 017-2008-1721.

Листом відповідача від 29 червня 2022 року, наданим на запит третьої особи стягувача, повідомлено про можливість зняття арешту тільки за рішенням суду.

Позивачем заявлено вимоги про зняття арешту з її майна у виконавчих провадженнях № 52680510 від 19 жовтня 2016 року та № 52680734 від 19 жовтня 2016 року (зведене виконавче провадження). Наявність такого арешту підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 травня 2021 року за № 256911164 та накладене постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Мельником Ю.Р. постановою від 19.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

У ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень -офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових правна нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як передбачено ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За приписами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зроблено висновок, що аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З урахуванням, що наявність обтяження без будь-яких правових підстав унеможливлює реалізацію у повній мірі своїх прав як власника нерухомого майна, неможливості позивача захистити своє право у позасудовому порядку та визнання позову третьою особою, який є стягувачем, суд вважає необхідним задоволити вимоги позивача шляхом зняття арешту з майна. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно за відсутності виконавчих проваджень та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право на мирне володіння своїм майном (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11).

Необґрунтованими є аргументи відповідача щодо несплати позивачем виконавчого збору/витрат виконавчого провадження, виходячи з наведеного нижче.

Закон України «Про виконавче провадження», що узгоджується з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України в редакції від 29 вересня 2016 року за № 2832/5, стягнення виконавчого збору/витрат виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову. Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять доказів винесення державним виконавцем таких постанов. За відсутності належних доказів конкретних розмірів виконавчого збору/витрат виконавчого провадження є голослівним твердження відповідача про понесення таких та необхідності стягнення таких. Крім того, в разі стягнення виконавчого збору/витрат виконавчого провадження відкривається інше виконавче провадження, в межах якого можуть бути накладені арешти на майно боржника.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками доказів, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, шляхом зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Мельником Ю.Р. постановою від 19.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, що є ефективним способом захисту порушеного цивільного права.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_4 , накладеного постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Мельником Ю.Р. від 19 жовтня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні № 52680734.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), , м. Львів, пр. Червоної Калини, 109

третя особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 б

Повне рішення суду складено 23 січня 2023 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна