Справа № 463/5540/22 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/3125/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 463/5540/22 за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Господар» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2022 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8 848,79 грн за період з 01.10.2015 по 01.11.2016 та з 01.07.2019 по 02.07.2022, а також судові витрати у розмірі 2 481,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що будинок АДРЕСА_1 , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , зареєстрований та проживає у цій квартирі. Відповідач за період від 01.10.2015 по 01.07.2022 року не оплачував витрат за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.07.2022 року виникла заборгованість у розмірі 9 211,74 грн.

На підставі рішення Личаківського суду м. Львова у справі №463/9429/19 від 6 травня 2021 та постанови Львівського апеляційного суду від 25.10.2021 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства "Господар" була стягнута заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2016 року по червень 2019 року у розмірі 4283,58 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 885, 47 грн.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.10.2015 рлоку по 01.11.2016 року та з 01.07.2019 року по 02.07.20122 року у розмірі 8848,79 грн., а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01 листопада 2022 року позов задоволено частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3372,38 грн (три тисячі триста сімдесят дві гривні тридцять вісім копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 942, 80 грн (дев`ятсот сорок дві гривні вісімдесят копійок).

Рішення оскаржила представник ЛКП «Господар» Савчук Мар`яна Юріївна.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині розміру заборгованості, оскільки суд неправильно дослідив розрахунок заборгованості за період з 01.07.2019 року по 02.07.2022 року. Зокрема судом , сума в розмірі 4283 грн.60 коп. була зарахована судом як сплата за комунальні послуги за листопад 2021 року, однак зазначена сума стягнута державним виконавцем на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року. Вважає помилковим висновок суду про те, що заборгованість в розмірі 5476 грн.41 коп. утворилася до серпня 2019 року, а тому не підлягає до стягнення , оскільки до такої вимоги сплив строк позовної давності. Стверджує, що зазначений розмір заборгованості належить до періоду з 01.07.2019 року по 02.07.2022 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Крім цього, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, зокрема договорів та додатків до них про надання різного виду послуг, актів приймання-передачі наданих послуг.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що суд обгрунтовано застосував до спірних правовідносин строк позовної давності. Щодо долучення нових доказів зазначає, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки такі докази подані поза встановленим процесуальним законом строком. Звертає увагу, що він не є єдиним власником квартири, а тому рішення суду стосується прав та інтересів іншого співвласника ОСОБА_2 . Вважає, що оскільки позивач порушив істотні умови договору щодо надання співвласникам інформації про ціну послуги з управління будинку, а також односторонню зміну ціни послуги, що відображено в розрахунку заборгованості обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг в нього відсутній.

Представник позивача ОСОБА_3 подала письмові пояснення на відзив, які аналогічні із змістом апеляційнолї скарги.

Також просить долучити дло матеріалів справи копію платіжного доручення від 30 листопада 2021 року, яке підтверджує, що сума заборговагості в розмірі 4283,60 грн. оплачена 30 листопада 2021 року на виконання рішення Львівського апеляційного суду від 25 жотвня 2021 року та копію платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1545,90 грн. на виконання цього ж рішення.

03 травня 2023 року представник ЛКП «Господар»-адвокат Білик П.З. подав клопотання про долучення до матеріалів справи копію платіжного доручення від 30 листопада 2021 року, яке підтверджує, що сума заборговагості в розмірі 4283,60 грн. оплачена 30 листопада 2021 року на виконання рішення Львівського апеляційного суду від 25 жотвня 2021 року та копію платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1545,90 грн. на виконання цього ж рішення.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду в справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в зв"язку з чим справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Приписами частин 1-3 ст.367 ЦПК УКраїни встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Україниз 24 лютого 2022 року в Україні введено воєний стан, який триває станом на час розгляду справи. Часті та тривалі тривоги у зв`язку з ракетними небезпеками призводили до порушень графіку роботи установ, організацій та підприєств.

Наведене свідчить , що у позивача існували об`єктивні причини неможливості подання всіх доказів до суду першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання представника ЛКП «Господар Савчук М.Ю. та долучити до матеріалів справи додані нею до апеляційної скарги та письмових пояснень докази.

Клопотання представника ЛКП «Господар»- адвоката Білика П.Ю. суд залишає без рлзгляду, оскільки у справі відсутні повноваження адвоката,як представника ЛКП «Господар» та такі до клопотання не долучені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Будинок АДРЕСА_1 , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар».

ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , зареєстрований у цій квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 21.07.2022 року № 614. (а.с.6).

ОСОБА_1 отримує від ЛКП «Господар» комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.5), відповідач не оплачує комунальні послуги за утримання будинку та прибудинкової території з жовтня 2015 року.

Рішенням Личаківського суду м. Львова від 6 травня 2021 року та постановою Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №463/9429/19 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства "Господар" була стягнута заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2016 року по червень 2019 року у розмірі 4283,58 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 885, 47 грн.

У зв`язку з тим, позивач просить стягнути заборогованість, яка виникла за період з 01.10.2015 року по 01.11.2016 року, а також за період з 01.07.2019 року по 02.07.2022 року, що становить 8848,79 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню з відповідача на користь ЛКП «Господар» підлягає заборгованість в межах строку позовної давності, що згідно розрахунків позивача становить 3372,38 грн.

У стягненні заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5476,41 грн. за період до серпня 2019 року, суд відмовив у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що позовні вимоги є частково підставними, зокрема в межах строку позовної давності, який становить три роки, тобто з 01 липня 2019 року по 02 липня 2022 року, однак не погоджується з стягнутим розміром заборгованості сумі 3372,38 грн., враховуючи наступне.

Відповідно до ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України (ст.68 ЖК України).

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з п.5,12,14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(далі Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

До житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У ст.7 Закону передбачені права і обов`язки споживачів серед яких право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ст.9 Закону) .

Однак як вбачається із розрахунку наданого позивачем, відповідач не оплачував щомісячну плата за утримання будинку і прибудинкової території.

Дослідивши зазначені щомісячні нарахування за період з 01 липня 2019 року по 02 липня 2022 року сума заборгованості з врахуванням корекції в липні 2022 року становить 7802 грн.88 коп.

Ухвалюючи рішення суд не врахував, що оплачена у листопаді 2021 року сума в розмірі 4283,60 грн. була спрямована на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за період з листопада 2016 року по червень 2019 року.

Посилання відповідача на те, що позивач в порушення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.43 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком затверджених постановою КМУ від 05 вересня 2018 року №712 не надав інформацію про ціну послуги з управління , загальну вартість місячного платежу , структуру ціни , норми споживання та порядок її надання, а тому в нього відсутній обов`язок із сплати за утримання будинку та прибудинкової території є безпідставними, оскільки аналіз норм закону свідчить про те, що надання такої інформації може надаватись на вимогу споживача, однак доказів того, що відповідач звертався до позивача з запитом про надання такої інформації суду не надано.

Натомість позивач як балансоутримувач будинку в якому відповідач проживає та має у власності квартиру надав належні докази про те, що несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території та надає послуги його мешканцям у тому числі і відповідачу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що доказів відсутності заборгованості, а також доказів ненадання послуг відповідачем не надано.

Відтак, відповідач повинен вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги, однак заборгованість підлягає стягненню в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, однак не перевірив розрахунку заборгованості помісячно та не врахував, що кошти в сумі 4283,60 грн. були оплачені на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за період з листопада 2016 року по червень 2019 року, що призвело до неправильного визначення суми заборгованості.

Твердження відповідача про те, що він не є єдиним власником квартири, а тому позов не підлягав до задоволення є безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно з частинами 1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємтства «Господар» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01 листопада 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Господар`заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7802,88 грн.(сім тисяч вісімсот дві грн.88 коп.) за період з 01 липня 2019 року до 02 липня 2022 року

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Господар» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5469,37 грн. (п`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять грн.37 коп), (що складається з 2187,75 грн. за подання позовної заяви та 3281,62 грн. за подання апеляційної скарги).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови в порядку визначеному ст.389-391 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 11 травня 2023 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк