Провадження №2-з/359/133/2023
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Навальнєвої Наталії Миколаївни про забезпечення позову,-

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Навальнєвої Н.М. звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на: - земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1201, площею 0.5101, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; -земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0120, площею 0.733, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; -земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0121, площею 0.114, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів та штрафних санкцій за неналежне виконання договору підряду на капітальне будівництво. Зазначено, щоміж позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто згоди про укладення договору підряду на будівництво житлового будинку на купленій позивачем земельній ділянці, площею 67 кв.м. Підготовка договору вимагала деякого часу та його підписання було заплановано на 02.11.2022 року, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 попросив передати йому кошти в розмірі 27 500 доларів США як передплату на будівництво будинку. 29 жовтня 2022 року, син позивача, ОСОБА_3 , діючи в інтересах позивача на підставі договору доручення від 10.10.2022 року, передав ОСОБА_2 кошти в розмірі 27 500 доларів США як передплату на будівництво будинку в с. Гнідин урочище «Лісове» КМ «СкайПарк» площею 67 кв.м., про що складено розписку від 29.10.2022 року. 2 листопада 2022 року між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачем, ФОП ОСОБА_2 , було укладено договір підряду на капітальне будівництво № 2, яким визначено граничний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - 15.08.2023 року. За умовами договору, загальна сума Договору складає 1 590 734 грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату платежу 43 500 доларів США. За період з 29.11.2022 року по 01.03.2023 року позивачем було передано відповідачу 47 500 доларів США на будівництво житлового будинку. Вказано, що відповідачем були виконані роботи по зведенню фундаменту на будинок, об`єкту будівництва, розташованому на земельній ділянці :03:003:0391 було присвоєно адресу - АДРЕСА_1 , і після цього відповідач повністю припинив будівельні роботи. Відповідач постійно обіцяв, що з наступного тижня роботи відновляться і будинок буде добудовано, однак станом на момент пред`явлення позову до суду будівельні роботи так не відновлені і за Договором сплив граничний термін введення будинку в експлуатацію. Також зауважила, що відповідач у супереч умовам Договору не склав акт зупинення або припинення робіт, не склав акт приймання передачі виконаних робіт, з якого можливо було б встановити вартість матеріалів та робіт, витрачених відповідачем при зведенні фундаменту будинку, не повернув позивачу сплачені нею авансові платежі. 09 вересня 2023 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути протягом 3-х банківських днів суму отриманих від неї ФОП ОСОБА_2 авансових платежів за Договором, за вирахуванням вартості проведених робіт та встановлених на об`єкті конструкцій, а також сплатити штраф у розмірі 2% від загальної вартості робіт за невиконання (припинення виконання) зобов`язань за Договором. Претензія була отримана ОСОБА_2 особисто 27.09.2023 року, однак вимоги, викладені позивачем у претензії, на момент звернення з позовом не виконані. 04 жовтня 2023 року позивачем було прийнято рішення про розірвання Договору, про що було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору. Однак, лист повернувся позивачу з відміткою «за закінченням термінів зберігання». 04.11.2023 року позивачем було повторно направлено відповідачу повідомлення про розірвання Договору. Вказує, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за Договором, ухиляється від їх виконання, ухиляється від повернення сплачених позивачем на будівництво житлового будинку авансових платежів. Враховуючи ціну позову та важливість забезпечення реального виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, що належать на праві власності ОСОБА_2 , а саме: - земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1201, площею 0.5101, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; - земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0120, площею 0.733, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; - земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0121, площею 0.114, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва. Загальна оціночна вартість майна, за рахунок якого пропонується забезпечити позов складає 1 524 590,37 грн., що є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Заява про забезпечення позову на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.11.2023 була розподілена на суддю Семенюту О.Ю.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст.153 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних відносин.

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Навальнєвої Н.М. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів та штрафних санкцій за неналежне виконання договору підряду на капітальне будівництво, в якій просить суд: - стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти в розмірі 1 476 533 грн. 55 коп., а також 3 проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 490 грн. 28 коп., а разом 1 481 023 грн. 83 коп., а також судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 13 420 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536 грн. 80 коп., витрати на проведення експертного будівельно - технічного дослідження в розмірі 8 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Провадження по справі №359/11167/23, № 2/359/2985/2023, про стягнення коштів та штрафних санкцій за неналежне виконання договору підряду на капітальне будівництво, станом на день постановлення ухвали ще не відкрито.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад (одним з принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Воно полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 353193743 від 06.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належать: - земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:1201, площею 0.5101; - земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0120, площею 0.733; - земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0121, площею 0.114. Згідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку місце розташування зазначених земельних ділянок: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Відомості у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні, а також відсутні відомості про реєстрацію іншого речового права та у Державному реєстрі іпотек. Тому ОСОБА_2 може в будь-який час вжити заходів перереєстрації чи продажу належного йому нерухомого майна у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому. Крім того, ОСОБА_1 буде вимушена додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Безумовно, накладення арешту на вказане нерухоме майно призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт на земельні ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_2 можливості лише розпоряджатися цими об`єктами нерухомого майна. Це свідчить про те, що накладення арешту на вказане нерухоме майно не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Предметом спору є позовні вимоги майнового характеру, а саме стягнення коштів та штрафних санкцій за неналежне виконання договору підряду на капітальне будівництво у розмірі 1 481 023 грн. 83 коп. Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна є співмірним заходом забезпечення позову, який відповідає змісту заявлених позовних вимог.

5. Висновки суду.

З огляду на це, суд вважає допустимим накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: -земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1201, площею 0.5101, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; -земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0120, площею 0.733, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; -земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0121, площею 0.114, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Навальнєвої Наталії Миколаївни про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1201, площею 0.5101, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0120, площею 0.733, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва; земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0121, площею 0.114, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, цільове призначення для індивідуального садівництва, що належать на праві власності ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з 13.11.2023, як дня складення повного судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Суддя О.Ю. Семенюта