Справа № 454/979/23 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М. Я.
Провадження № 22-ц/811/759/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П., судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до Личаківського районного суду міста Львова у справі за його позовом до Личаківського районного суду міста Львов та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про «відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій судді Личаківського районного суду м. Львова шляхом постановлення незаконної ухвали від 03.09.2020 року по справі № 463/8098/20, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації» - з підстав, що передбачені пунктом 1 частини 2 статті 186 ЦПК України, оскільки подана позивачем позовна заява в частині позовних вимог до Личаківського районного суду міста Львов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства (а.с. 10-13).

Згадану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати «та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції», покликаючись на порушення норм процесуального права (а.с. 20-28).

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду (а.с. 37, 40), в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з позовом до Личаківського районного суду міста Львов та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди стало те, що ухвалою згаданого суду від 03 вересня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, однак у подальшому ця ухвала ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року була скасованою.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 8 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів судам роз`яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз`яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У зв`язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Що стосується застосування судами положення частини шостої статті 1176 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, то застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов`язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статтей 6 і 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням вище наведеного, суд оскаржуваною ухвалою правомірно відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог до Личаківського районного суду міста Львов та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про «відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій судді Личаківського районного суду м. Львова шляхом постановлення незаконної ухвали від 03.09.2020 року по справі № 463/8098/20, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації» на підставі пункту 1 частини 2 статті 186 ЦПК України.

Оскаржувана ухвала винесена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, яка не спростовує висновків ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 08 травня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.