Номер провадження: 22-з/813/91/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
09.05.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,
за участю секретаря Сінько А.І.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву представника відповідача ОСОБА_2 - Подорожнього Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення суду у справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2022 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна,
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 04 травня 2007 року по листопад 2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку позивачкою ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2022 року залишено без змін.

02 лютого 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_2 - Подорожнього Андрія Сергійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час ухвалення судового рішення суд не вирішив питання щодо судових витрат, в тому числі - витрат на професійну допомогу. Таку заяву подано через підсистему Електронний суд 27 січня 2023 року.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, посилаючись на те, що відшкодування адвокатських витрат у зазначеній адвокатом Подорожнім А.С. сумі не відповідає вказаним критеріям розумності, співмірності, а тому не підлягає задоволенню з урахуванням складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконання робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Лисенко Л.О. просила у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Сторони, представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки як у першій заяві по суті справи на стадії апеляційного перегляду судового рішення відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Подорожнього А.С. заявив про орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу 10000 грн, які просив стягнути з позивачки на свою користь.

Відповідні докази відповідачем подані 27 січня 2023 року після ухвалення апеляційним судом постанови 24 січня 2023 року, тобто протягом визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України строку.

Так, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, його представник надав:

- договір про надання правової допомоги № 08/10 від 08 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Подорожнім А.С., відповідно до розділу 4 якого «Ціна договору та порядок сплати» визначено, що вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок (п. 4.1.); оплата за даним договором здійснюється не пізніше 32-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката (п. 4.2.); за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін, в акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги (п. 4.5);

- акт наданих послуг № 24/01 за договором про надання правової допомоги № 08/10 від 08 жовтня 2021року у справі № 521/14522/21, складений 24 січня 2023 року, відповідно до якого всього вартість послуг, наданих виконавцем, складає 15000 грн:

надання юридичних консультацій щодо розгляду в суді апеляційної інстанції, проведення зустрічей з клієнтом 1 год, вартість за одну годину 1500 грн;

вивчення, дослідження та аналіз документів, наданих клієнтом 1 год, вартість за одну годину 1500 грн;

аналіз нормативно-правових актів, судової практики для підготовки правової позиції 1 год, вартість за одну годину 1500 грн;

надіслання відзиву на апеляційну скаргу 3 год, вартість за одну годину 1500 грн, 4500 грн;

підготовка інших процесуальних документів (заява про участь в засіданні в режимі відеоконференції, заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат 1 год, вартість за одну годину 1500 грн;

участь адвоката у засіданнях (3 засідання) 3 год, вартість за одну годину 1500 грн, 4500 грн;

- рахунок-фактура № 24/01 від 24 січня 2023 року на вищевказані роботи та послуги у наведеній кількості;

- квитанцію про прибуткового касового ордеру від 24.01.2023 на суму 15000 грн про прийняття від ОСОБА_2 адвокатом Подорожнім А.С. на підставі договору № 08/10 від 08.10.2021, рахунку № 24/01 від 24.01.2023 (а.с. 185-188 т. 3).

Також в матеріалах справи наявний ордер № 1122550 на надання правничої (правової)допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 08/10 від 08 жовтня 2021 року в Одеському апеляційному суду адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем (а.с. 113 т. 3).

З матеріалів справи вбачається, що у суді апеляційної інстанції 15 листопада 2022 року представник відповідача адвокат Подорожній А.С. подав відзив на апеляційну скаргу на 6,5 сторінок та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З протоколів судових засідань, в яких в режимі відеоконференції брав участь адвокат Подорожній А.С., вбачається, що засідання 29 листопада 2022 року тривало 13 хвилин - з 14.45 год до 14.58, проте справу було призначено до апеляційного розгляду на 14.30 год; судове засідання 20 грудня 2022 року тривало з 17.16 год до 17.23 год, справу було призначено до розгляду на 16.00 год; судове засідання 24 січня 2023 року тривало з 17.18 год до 17.33 год, справу було призначено до розгляду на 16.30 год.

Двічі судові засідання, на які прибував адвокат Подорожній А.С., відкладалися через неявку позивача ОСОБА_2 за її заявами про відкладення розгляду справи у зв`язку із військовим станом, позивачу неодноразово судом роз`яснювалося її право взяти участь у судових засіданнях в режимі відео конференції, чим вона не скористалася, зазначивши про відсутність світла, зв`язку, інтернету та відсутністю у неї такої технічної можливості, незважаючи на те, що за матеріалами справи позивачка є ініціатором судового провадження та має демонструвати готовність на всіх етапах брати участь у судових процедурах, до того ж є молодою освіченою людиною, надсилала до суду заяви, сформовані за допомогою технічних засобів, була забезпечена в суді першої інстанції правової допомогою адвоката.

У кожному разі адвокат звертався із відповідними заявами до суду про призначення по справі відеоконференцій.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

З огляду на наявність клопотання позивачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та надані відповідачем договір з додатками, якими врегульовано порядок обчислення вартості наданих юридичних послуг, проаналізувавши обсяг таких наданих адвокатом Подорожнім А.С. послуг, колегія суддів вважає, що заява відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню частково на суму 13500 грн.

Так, перелік робіт та послуг, наданих адвокатом Подорожнім А.С. по справі, підтверджений матеріалами справи, крім вивчення, дослідження та аналізу документів, наданих клієнтом в суді апеляційної інстанції вартістю 1500 грн, оскільки в суді першої інстанції вказаний представник відповідача брав участь, отже, не вбачається, які саме документи відповідач мав надавати йому в апеляційній інстанції.

Заява позивачки про пропорційне зменшення вартості участі адвоката у засіданнях не заслуговує на увагу, оскільки така кількість судових засідань викликана саме поведінкою позивачки, до того ж, судові засідання розпочиналися із затримкою різної тривалості, і адвокат як самозайнята особа з урахуванням планування свого робочого часу має мати певний час з урахуванням можливої тривалості судового засідання, його затримки або очікування, і на кожне судове засідання в суді апеляційної інстанції витрачання однієї години робочого часу є розумним і обґрунтованим.

Написання відзиву на апеляційну скаргу, вартість чого оцінена адвокатом у 4500 грн, також є обґрунтованим. Не заслуговує на увагу твердження позивачки в цій частині про те, що позиція відповідача у відзиві фактично не змінювалася, а аргументи є ідентичними відзиву на позовну заяву, оскільки у відзиві міститься аналіз доводів апеляційної скарги та оцінка доказів сторін з урахуванням висновків першої інстанції, що вимагає від фахівця витрачання часу та аналітичної роботи, а не дублювання змісту попереднього відзиву.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Не заслуговує на увагу заперечення позивачки щодо співмірності складності справи та розумності витрат відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки у розрахунку витрат на правову допомогу самої позивачки ОСОБА_1 вартість аналогічних послуг її представника адвоката Лисенко Л.О. фактично є тотожною.

Таким чином, оскільки Одеський апеляційний суд постановою від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2022 року по справі № 521/14522/21 залишив без змін, і відповідач, який повідомив про орієнтовні судові витрати, які він поніс або очікує понести, та звернувся із відповідною заявою до суду у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк, то наявні підстави для вирішення питання щодо понесених відповідачем судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, і наявні підстави для прийняття додаткової постанови у цій справі та часткового задоволення заяви ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 133, 137, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - Подорожнього Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13500 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складення повного тексту постанови - 12 травня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький