23 січня 2023 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Семенюк Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас», про стягнення коштів, матеріальної та моральної шкоди,-
Ухвалою суду від 02.09.2022 року відкрито спрощене провадження у справі.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ "АВТО РОЛІДАС" транспортний засіб марки CHEVROLET, модель CRUZE LTZ, рік випуску 2011, номер шасі НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Авто Ролідас», в строк до 31.05.2022 року.
Відповідно до п. 1.3. попереднього договору ТОВ "АВТО РОЛІДАС" гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.
Згідно з п. 1.5. попереднього договору ТОВ "АВТО РОЛІДАС" здійснила викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з ОСОБА_1 , який жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має.
Згідно з пунктом 2.3 попереднього договору ОСОБА_1 , сплачує в день підписання цього договору ТОВ "АВТО РОЛІДАС" в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу 3904 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладення попереднього договору становить 112428,95 грн.
Розділом 3 попереднього договору визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб.
Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 27.01.2022 року, і діє до 31.05.2022 року, або до укладання основного договору.
Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.
В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.
У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Договір купівлі-продажу транспортного засобу, в строк до 31 травня 2022 року, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору. Таким чином, сплачені позивачем відповідачу гроші в розмірі 239065,84 грн., що еквівалентно 6539 доларів США підлягають поверненню позивачу.
Отже, сплачена позивачем сума коштів згідно розділу 2 попереднього договору підлягає поверненню позивачу у повному обсязі.
Відомості про те, що відповідач повідомив позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань в порядку, визначеному п.6.4. попереднього договору, відсутні.
Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів, сплачених за попереднім договором купівлі продажу.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн, суд зазначає таке.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Пунктом 9 ч. 2 ст.16 ЦК України встановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи. Відшкодування моральної шкоди також передбачене Конституцією та низкою нормативно-правових актів.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, яка полягала в ухиленні від укладення основного договору купівлі-продажу та поверненні грошових коштів, сплачених за попереднім договором, що призвело до душевних та психічних страждань.
Так, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Як зазначає позивач у позовній заяві, йому була спричинена моральна шкода, супроводжувалася погіршенням стану здоров`я, сильними переживаннями, хвилюванням втратою сну. Позивач заощаджував кошти та мав намір придбати автомобіль.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які, зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення.
З цього приводу практика Верховного Суду, висловлена у постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі №755/3509/18., у якій зазначено, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або договором.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 10 000, 00 грн. є співрозмірним.
За наведеного з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 10 000, 00 грн. моральної шкоди.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жодних доказів, що вищезазначені кредитні кошти отримувалися позивачем для виконання умов попереднього договору купівлі-продажу матеріали справи не містять. Отже, маючи можливість обрати інші умови кредитування, можливо у іншій кредитній установі, боржник без спонукання з боку третіх осіб, самостійно вирішив укласти цей договір з банківською установою, та між виникли кредитні правовідносини.
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з кредитуванням та сплатою процентів по кредиту, а тому у задоволенні заявленої вимоги слід відмовити.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас», про стягнення коштів, матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6539 (шість тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) доларів США та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2987 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 65 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 23 січня 2023 року.
Суддя І.О.Гордійчук