РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/2450/22

Провадження № 22-ц/4815/382/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Боймиструка С.В.,

Ковальчук Н.М.,

секретар Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2023 року, у складі судді Грипіч Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

Позов обґрунтований наступним.

З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу у них є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До повноліття ОСОБА_5 з відповідача стягувались аліменти на підставі виконавчого провадження.

Однак, після досягнення повноліття син продовжує навчання він є студентом І курсу вечірньої форми навчання на платній формі навчання (50400,00 грн) у КЗВО "Рівненська медична академія" з 08.09.2022 року по 28.06.2024 року.

Вказаний спільний з відповідачем син, хоча і є повнолітнім, через навчання не має можливості працювати та забезпечувати себе самостійно, він перебуває на її утриманні.

Також зазначила, що у відповідності до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2023 року провадження у справі було закрито.

Закриваючи на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору в цій справі № 564/2450/22 та в іншій справі № 564/385/22, у якій судом 30.05.2022 року ухвалено рішення, є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. При цьому, як вважав суд, обставини закінчення навчання повнолітнім ОСОБА_3 в попередньому навчальному закладі та продовження навчання в іншому навчальному закладі на платній основі можуть бути підставою для стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, за умови, якщо судом не було ухвалено відповідного рішення щодо стягнення таких аліментів.

Також суд виходив з того, що будь-якого обмеження щодо начального закладу вказане рішення суду в іншій справі № 564/385/22 не містить і може бути звернуте до примусового виконання за умови продовження ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, а закінчення виконавчого провадження з його примусового виконання у зв`язку із закінченням ОСОБА_3 навчання у попередньому навчальному закладі не є перешкодою для його повторного звернення до виконання.

Крім того, суд виходив з того, що розгляд по суті та ухвалення рішення у цій справі № 564/2450/22 призведе до існування двох рішень суду між тими ж сторонами і щодо одного і того ж предмету спору, що суперечитиме принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права, закріпленого у ст.2 ЦПК України, а також суперечитиме положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2023 року скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначила, що суд не звернув увагу на те, що змінилися підстави та предметний склад позову у цій справі у порівнянні зі справою № 564/385/22, адже був коледж на бюджетній формі навчання, а зараз академія на платній основі. При цьому вважає, що поновлення сином навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів.

У своєму відзиві відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду в іншій справі, в якій одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Необхідність застосування вказаної норми закону зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) указано, що "предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Відповідно до змісту наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, тобто ідентичними є склад учасників цивільного процесу, підстава звернення до суду та матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено судове рішення в іншій справі №564/385/22.

Також в матеріалах справи наявна копія рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30.05.2022 року у вказаній справі №564/385/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання (а.с.69-72).

Згідно з вказаним рішенням у справі №564/385/22, яке набрало законної сили 30.06.2022 року, позов було задоволено частковою. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/15 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до вказаного рішення повнолітній син сторін ОСОБА_3 є студентом ІІІ курсу відділення "Фармація, промислова фармація" Фахового медичного коледжу КЗВО "Рівненська медична академія". Форма навчання денна, термін навчання з 01.09.2019 року по 28.06.2022 року, державна форма навчання.

Із наявної в матеріалах справи постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2022 року (ВП №69378890) вбачається, що було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №564/385/22, виданого 07.07.2022 року Костопільським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/15 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Підставою для закінчення виконавчого провадження стало закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки №2492 Комунального закладу вищої освіти "Рівненської медичної академії" Рівненської обласної ради.

Проте, із довідки Комунального закладу вищої освіти "Рівненська медична академія" Рівненської обласної ради №3177 від 15.09.2022 вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу, спеціальності Фармація, промислова фармація КЗВО "Рівненська медична академія", форма навчання очна вечірня, навчається, з 08.09.2022 року по 28.06.2024 року на платній формі навчання.

При розгляді цієї справи № 564/2450/22 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Євгеюком Олександром Євстафійовичем, було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що у квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 травня 2022 року у справі №564/385/22 позов було задоволено частково. Вказує, що із матеріалів вказаної справи, а також із змісту судового рішення у справі №564/385/22 вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання. Вказав, що заявлені позовні вимоги позивачем обґрунтовуються в обох випадках тим, що спільний син потребує належного забезпечення та утримання і через навчання немає можливості працювати та забезпечувати себе самостійно, а тому перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1 і суб`єктний склад учасників вказаного спору, відповідає сторонам, які брали участь у справі №564/385/22.

Разом з тим, представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Больбіною Софією Сергіївною подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі. Вказане заперечення мотивоване тим, що поновлення повнолітнім сином навчання, за умови недосягнення ним 23-річного віку, дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів, не зважаючи на те, що судом раніше виносилося рішення щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з тим самим суб`єктним складом сторін по справі, адже на даний час змінилися підстави та предметний склад позову, оскільки ОСОБА_3 закінчив навчання у попередньому навчальному закладі і на даний час навчається в іншому навчальному закладі, з іншою формою навчання на платній основі. Тому це дає підстави для подання нової позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, з новими підставами і новими позовними вимогами.

Суд апеляційної інстанції вважає таку позицію позивачки помилковою, адже, як правильно зазначив суд першої інстанції, предметом спору в цій справі № 564/2450/22 та в іншій справі № 564/385/22, у якій судом 30.05.2022 року ухвалено рішення, що набрало законної сили, є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. При цьому є обґрунтованим посилання суду на те, що будь-якого обмеження щодо начального закладу вказане рішення суду в іншій справі №564/385/22 не містить і може бути звернуте до примусового виконання за умови продовження ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, а закінчення виконавчого провадження з його примусового виконання у зв`язку із закінченням ОСОБА_3 навчання у попередньому навчальному закладі не є перешкодою для його повторного звернення до виконання.

Крім того, апеляційний суд враховує й те, що зазначене не позбавляє позивачку права, за наявності підстав, звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом зміни підстав та предметного складу позову у цій справі у порівнянні зі справою № 564/385/22, зважаючи на те, що коледж на бюджетній формі навчання, а зараз академія на платній основі, а також зважаючи на те, що, як вона вважає, поновлення сином навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже було зазначено й на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, предметом спору в цій справі № 564/2450/22 та в іншій справі № 564/385/22, у якій судом 30.05.2022 року ухвалено рішення, що набрало законної сили, є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. При цьому будь-якого обмеження щодо начального закладу вказане рішення суду в іншій справі №564/385/22 не містить і може бути звернуте до примусового виконання за умови продовження ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, а закінчення виконавчого провадження з його примусового виконання у зв`язку із закінченням ОСОБА_3 навчання у попередньому навчальному закладі не є перешкодою для його повторного звернення до виконання.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 28 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Майданік В. В.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.