справа № 462/5401/14-ц
УХВАЛА

27 лютого 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Петришак С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львів заяву представника ОСОБА_1 адвоката Репака Віталія Валерійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

11.01.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Репак В.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист у справі №462/5401/14-ц, виданий 13.01.2015 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 13.01.2015 року на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі № 462/5401/14-ц стягувачу було видано два виконавчі листи, окремо на кожного боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18.10.2021 року приватним виконавцем Львівського виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження №67175552 про солідарне стягнення боргу із солідарного боржника ОСОБА_2 . У зв`язку зі сплатою ОСОБА_2 боргу за вказаним вище виконавчим листом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, 27.12.2022 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67175552. Разом з тим, на примусовому виконанні в Галицькому відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №54233451 щодо примусового виконання виконавчого листа по цій же справі №462/5401/14-ц про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . Вважає, що за ситуації, коли ОСОБА_2 виконав солідарний обов`язок, що був встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2014 року у справі №462/5401/14-ц, обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання вказаного рішення суду є припиненим на підставі ч.4 ст.543 ЦК України та виключає подальше примусове стягнення заборгованості згідно виконавчого листа про стягнення солідарного боргу з ОСОБА_1 .. Відтак, враховуючи те, що борг згідно виконавчого листа №462/5401/14-ц сплачено солідарним боржником ОСОБА_2 в повному обсязі вважає, що наявні законні підстави для визнання виконавчого листа №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню.

АТ «УкрСибббанк» подало заяву, в якій зазначило, що підтверджує та визнає обставини, які викладені в заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що наявність зазначених обставин є підставою для визнання виконавчого листа по справі №462/5401/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надав на вимогу суду копії матеріалів виконавчого провадження №54233451 щодо примусового виконання виконавчого листа №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору, однак не скористався правом на подачу суду своїх пояснень, доводів, міркування чи заперечень щодо поданої представником боржника ОСОБА_1 заяви.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, що, відповідно до положень ч.3 ст.432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

При цьому АТ «УкрСиббанк» 19.01.2023 року подало клопотання, в якому просить розгляд заяви провести за відсутності його представника.

Від представника заявника адвоката Репака В.В 27.02.2023 року надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі та без участі ОСОБА_1 , просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Також 27.02.2023 року адвокат Репак В.В. додатково надав письмові пояснення, де зазначив, що в національному законодавстві існує прогалина в регулюванні виконавчого провадження щодо виконання рішень солідарним боржником, що призводить до порушення конвенційних прав особи, зокрема права на справедливий суд, яке гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд 1950 року, а тому іншого ефективного способу захисту прав та інтересів боржника, аніж визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за вказаних у заяві обставин не існує.

Вивчивши матеріали заяви, перевіривши матеріали справи №462/5401/14-ц, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2014 року в справі №462/5401/14-ц стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 29769 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) доларів США 90 центів, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 347061 (триста сорок сім тисяч шістдесят одну) гривню 36 копійок, боргу по поверненню кредитних коштів і процентів за користування кредитом та 1539 (одну тисячу п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 21 копійку пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит за кредитним договором №0 від 04.01.2007 року. Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 1743 (одній тисячі сімсот сорок три) гривні судового збору.

13.01.2015 року на виконання вказаного рішення суду АТ «УкрСиббанк» було видано два виконавчі листи, окремо на кожного боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На примусовому виконанні в приватного виконавця Львівського виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебувало виконавче провадження № №67175552 з примусового виконання виконавчого листа по справі №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору.

27.12.2022 року приватним виконавцем Пиць А.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67175552 у зв`язку зі сплатою ОСОБА_2 боргу за вказаним виконавчим листом, основної винагороди приватного виконавця Пиць А.А. та витрат виконавчого провадження. Вказаною постаново припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, що були здійсненні в межах виконавчого провадження №67175552 щодо примусового виконання виконавчого листа №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору. Оригінал виконавчого листа по справі № 462/5401/14-ц, де боржником зазначено ОСОБА_2 разом з постановою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» були повернуті до Залізничного районного суду м. Львова та знаходяться в матеріалах цивільної справи № 462/5401/14-ц.

На примусовому виконанні в Галицькому відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №54233451 щодо примусового виконання виконавчого листа №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної процесуальної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №2-4671/11 від 20 лютого 2019 року.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, представник заявника покликається на те, що рішення суду виконано в повному обсязі солідарним боржником ОСОБА_2 , що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження №67175552 з примусового виконання виконавчого листа по справі №462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 виступає поручителем та взяв на себе солідарне зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 04.01.2007 року.

Згідно ч.4 статті 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання (ч.1 ст.559 ЦК України).

Аналіз Закону України «Про виконавче провадження» не дає відповіді на питання, як діяти у випадку, коли один із солідарних боржників виконав судове рішення про стягнення боргу, а на виконанні в органах примусового виконання рішень продовжують залишатися інші виконавчі провадження про солідарне стягнення з інших боржників того самого боргу за тим самим судовим рішенням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

В постанові від 19.05.2020 року в справі № 361/7543/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що питання щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 виконав солідарний обов`язок, що був встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2014 року, то заборгованість поручителя ОСОБА_1 перед стягувачем також відсутня, так як вона є похідною від заборгованості боржника. Поручитель не може мати власного боргу перед банком відмінного від боргу боржника, він лише забезпечує виконання зобов`язання боржником. У разі, якщо заборгованість боржником погашена, то відповідно виконання стягнення заборгованості із поручителя повинно бути припинено, а виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Тому за встановлених судом обставин та з урахуванням вимог частини другої статті 5 ЦПК України ефективним способом захисту прав заявника є визнання виконавчого листа по справі № 462/5401/14-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13.01.2015 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору, таким що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 5, 10, 260, 432 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає до виконання виконавчий лист у справі №462/5401/14-ц, виданий 13.01.2015 року Залізничним районним судом м.Львова, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 29 769, 90 дол. США, 1539,21 грн. пені та 1743, 00 грн. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний