Справа № 169/652/22
Провадження № 2/169/110/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю:

секретаря судового засідання Гаврилюк Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та в Поземельній книзі.

Позов мотивований тим, що він є власником земельної ділянки, загальною площею 7.61 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Боблівської сільської ради Турійського (тепер Ковельського) району Волинської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР-393 від 27 липня 2001 року. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року у справі № 169/378/21 задоволено його позов, визнано недійсним і скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» від 26 березня 2020 року № 3-3180/15-20-СГ, припинено право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 2.00 га, з кадастровим номером :04:001:2543 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Боблівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, що частково накладалася на земельну ділянку, яка належить йому.

Вказуючи, що наявність відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:2543 у Державному земельному кадастрі та в Поземельній книзі унеможливлює виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж у натурі належної йому земельної ділянки відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР-393 від 27 липня 2001 року, на його звернення до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки отримав відмову, позивач просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 2.00 га, з кадастровим номером :04:001:2543 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Боблівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, у Державному земельному кадастрі та Поземельній книзі.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру) подало відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ГУ Держгеокадастру діяло відповідно до чинного законодавства, оскільки визначені частиною десятою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон) правові підстави для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, зокрема й судове рішення, відсутні. Також вказувало, що відповідно до положень частини четвертої статті 25 Закону, пункту 57 Порядку ведення Державного земельного кадастру Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, у зв`язку з чим вимога позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Поземельній книзі не ґрунтується на вимогах закону і не підлягає до задоволення (а. с. 38-39).

Відповідач ОСОБА_4 відзив на позов не подавала.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав, просили його задовольнити.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена (а. с. 102, 103, 106), про причини неявки суд не повідомляла, клопотань не подавала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу України, що втратив чинність 01 січня 2002 року, однак був чинний на час отримання позивачем ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР-393 від 27 липня 2001 року, що виданий Боблівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 393, позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Боблівської сільської ради № 1/12 від 29 червня 2000 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 7.61 га, що розташована на території Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області, для ведення особистого підсобного господарства (а. с. 15-16).

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року у справі № 169/378/21, що набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсним і скасовано наказ ГУ Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» № 3-3180/15-20-СГ від 26 березня 2020 року, припинено право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 2.00 га, з кадастровим номером :04:001:2543 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Боблівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області (а. с. 7-11).

Підставою для задоволення позову стало те, що належна ОСОБА_4 земельна ділянка частково накладалася на вищевказану земельну ділянку, що перебуває у власності позивача ОСОБА_1 з 2001 року.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 303402658 від 23 червня 2022 року видно, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:2543, що було зареєстровано на підставі наказу ГУ Держгеокадастру № 3-3180/15-20-СГ від 26 березня 2020 року за ОСОБА_4 , припинено 16 червня 2022 року на підставі рішення Турійського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року у справі № 169/378/21 (а. с. 6).

Разом із тим, і витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 12 січня 2023 року (а. с. 52-54), і Поземельна книга, відкрита 10 лютого 2020 року (а. с. 64-73), містять записи про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 2.00 га, з кадастровим номером :04:001:2543 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Боблівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, за власником ОСОБА_4 .

ГУ Держгеокадастру на звернення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Терлецького О.М., щодо надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:2543 повідомило, що Законом України «Про Державний земельний кадастр» передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року у справі № 169/378/21 не скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:2543 (а. с. 13).

Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною другою та третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці правопорушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Стаття 193 ЗК України визначає поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Поземельна книга належить до документів Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення (частина перша статті 18 Закону).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно з частиною десятою статті 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до статті 25 Закону Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Такі ж положення передбачені в пунктах 57, 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року (далі Порядок).

У разі скасування державної реєстрації земельної ділянки відомості про земельну ділянку набувають статусу архівних.

Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Враховуючи вищевикладене, те, що саме до повноважень Держгеокадастру належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок та скасування такої реєстрації, у тому числі на підставі рішення суду, та те, що ухвалення судом рішення, яким визнано недійсним і скасовано наказ ГУ Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» № 3-3180/15-20-СГ від 26 березня 2020 року, припинено право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, не призвело до ефективного поновлення прав позивача на землю через неузгодженість між загальними положеннями цивільного та земельного законодавства із нормами, що регулюють питання державної реєстрації земельних ділянок, а наявність відомостей про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права позивача як власника земельної ділянки та унеможливлює реєстрацію належної йому земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:2543 у Державному земельному кадастрі.

Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Поземельній книзі, то вона не ґрунтується на вимогах закону і до задоволення не підлягає, оскільки за змістом статей 1, 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера, і здійснюється вона шляхом відкриття Поземельної книги на ділянку.

Аналіз змісту зазначених статей дає обґрунтовані підстави для висновку, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється в Державному земельному кадастрі, а не в Поземельній книзі.

Посилання представника позивача на пункти 60, 61 Порядку, як на правові підстави позовної вимоги в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки в Поземельній книзі, суд до уваги не бере, оскільки вказаними положеннями Порядку передбачено скасування на підставі рішення суду записів у Поземельній книзі, що здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про таке скасування та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Більше того, скасування записів у Поземельній книзі щодо певної земельної ділянки може мати місце виключно за умови наявності в Державному земельному кадастрі державної реєстрації такої земельної ділянки і, навпаки, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі унеможливлює скасування записів у Поземельній книзі, оскільки в такому разі відповідно до положень частини четвертої статті 25 Закону та пунктів 57, 114 Порядку Поземельна книга закривається, а відомості про земельну ділянку набувають статусу архівних.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач у позовній заяві співвідповідачем визначив ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, те, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року у справі № 169/378/21 припинено право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, на підставі вказаного судового рішення проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку та виключено відомості про неї як власника спірної земельної ділянки, а також те, що саме до повноважень Держгеокадастру належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок та скасування такої реєстрації, суд дійшов висновку про те, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та в Поземельній книзі слід відмовити, оскільки остання не є належним відповідачем у цій справі.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну вимогу у цій справі задоволено частково (50 %: задоволено в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та відмовлено у скасуванні такої реєстрації в Поземельній книзі), то з відповідача ГУ Держгеокадастру на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок (992.40 грн * 50 % / 100 % = 496.20 грн).

На підставі викладеного, статей 15, 16, 391 Цивільного кодексу України, статей 152, 193, 202 Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, та керуючись статтями 141, 263, 264, 265, 268, 273, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:2543, площею 2.00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Боблівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса місця знаходження: а/с № 7, місто Луцьк, Волинська область, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, адреса місця знаходження: вулиця Винниченка. 67, місто Луцьк, Волинська область, .

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області: Савчук Альона Миколаївна, адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий

Повне рішення складене 12 травня 2023 року.