Ухвала

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 357/8309/19

провадження № 61-257ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2023 року представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надіслала до суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року.

Повний текст оскаржуваної постанови складено 08 грудня 2022 року. Касаційну скаргу подано 04 січня 2023 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

В касаційній скарзі заявниця порушує питання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що розмір судового збору перевищує 5% її доходу за попередній календарний рік. На підставі цього просить звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Вививши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про те, що воно обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Заявницею надано до суду документи на підтвердження того, що за попередній календарний рік заявниця отримала дохід у загальному розмірі 90 923,51 грн, що підтверджуються Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та Довідкою про доходи від 02 січня 2023 року.

Судовий збір за подання цієї касаційної скарги підлягає сплаті за такими ставками.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

З позовом позивач звернувся до суду у 2019 році та заявив три позовні вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за позовну вимогу немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2019 року був встановлений у розмірі 1 921,00 грн.

Враховуючи загальну вартість нерухомого майна, зазначену в оскаржуваній постанові, та три позовні вимоги немайнового характеру, до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 7 779,34 грн, а за подання касаційної скарги відповідно слід сплатити 15 558,68 грн.

Таким чином, розмір судового збору суттєво перевищує 5% від доходу заявниці за попередній календарний рік, в зв`язку з чим клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Також в касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення в частині стягнення судових витрат, в обґрунтування якого посилається на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано той факт, що сума судових витрат складає майже третину її річного доходу, а тому її стягнення залишить боржницю на межі існування. Водночас у разі вжиття повороту виконання рішення особі без відповідних юридичних навиків вкотре знадобиться кваліфікована юридична допомога, що потягне за собою додаткові витрати.

Вивчивши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Тлумачення частини восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання чи дії судового рішення має містити обґрунтування необхідності такого зупинення.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявницею в контексті вимог статті 81 ЦПК України не додано до скарги докази на підтвердження факту примусового виконання судового рішення, а суд на підставі припущень позбавлений повноважень вживати такого роду процесуальні заходи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу № 357/8309/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в частині стягнення судових витрат.

Надіслати іншим учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 лютого 2023 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров