_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/81/23
Адвокат Береговий В.В, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31.07.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю Hyundai IX35 державний номерний знак НОМЕР_3 2013 року випуску, у сумі 253875,87 грн. Рішення набрало законної сили.
Представник Кривцова заперечень до суду не надала.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31.07.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю Hyundai IX35 державний номерний знак НОМЕР_3 2013 року випуску, у сумі 253875,87 грн., у задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Рішення набрало законної сили.
Згідно частин 1,2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141ч.1,2 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Між адвокатом Береговим В.В. та позивачем 8.12.2021р. укладено Угоду про надання правової допомоги №08-12/21.
Згідно Акту примову-передачі виконаних послуг від 31.07.2023, адвокатом понесені витрати на ознайомлення з документами у сумі 500 грн., складання позовної заяви та доданих документів у сумі 4000 грн., підготовку заперечень у сумі 2500 грн. складання заяви про залучення третьої особи 200 грн., свідка у сумі 200 грн., а разом 7400 грн.
До матеріалів додана копії квитанцій №N1EPU5142M та №N1EPU5202M від 26.07.2022р. про сплату позивачем адвокату суму 7400 грн.
У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece).
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи те, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом позивача на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви адвоката Берегового В.В. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7400 грн. та судових витрат 2538,76 грн., пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Керуючись ст.246, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7400 грн. та судові витрати 2538,76 грн.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.