Провадження № 4-с/522/82/23
УХВАЛА

23 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 , суб`єкти оскарження: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса), Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса), стягувач ПАТ «МТБ Банк», про скасування арештів, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), в якій він просить скасувати арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження № 10597367, зареєстрований 29.07.2015 державним реєстратором Рогачко П. О. на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 б/н від 29.07.2015 (видавник ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області; скасувати арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження № 13347419, зареєстрований державним реєстратором Ребрій А. О. 19.02.2016 на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 №50221230 (видавник ОСОБА_3 , Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області); скасувати арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження № 18198724, зареєстрований 21.12.2016 державним реєстратором Мельниченко А. В. на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 №52271403 (видавник Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області); скасувати арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження № 12731586, зареєстрований реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.07.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 у ВП № 33392794 (обтяжувач Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ).

Під час вивчення матеріалів указаної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам ЦПК України, з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, з аналізу указаної процесуальної норми слідує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Разом з тим, як слідує з поданої ОСОБА_1 скарги, він просить скасувати арешти нерухомого майна, що не узгоджується з визначеним процесуальним законом предметом оскарження (ст. 447 ЦПК України) та з повноваженнями суду, визначеними ст. 451 ЦПК України за наслідками розгляду скарги.

При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що в Україні (і зокрема, в Одеській області) судами першої інстанції склалася судова практика, що прохальна частина скарги повинна містити частину про скасування арешту нерухомого майна, не свідчить про дотримання ним вимог до скарги, передбачених цивільним процесуальним законодавством, а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не судів першої чи апеляційної інстанцій.

У п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга на рішення, дії або бездіяльність виконавця має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (в редакції до 2017 року).

Таким чином, ОСОБА_1 слід привести скаргу у відповідність до ст. 447 ЦПК України з урахуванням положень ст. 451, 449 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та встановити йому строк для усунення зазначених недоліків поданої скарги.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 447, 448, 451 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкти оскарження: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса), Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса), стягувач ПАТ «МТБ Банк», про скасування арештів- залишити без руху.

Встановити заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої скарги.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА