Справа № 573/554/23
Номер провадження 2/573/146/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря Федорченко Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

03 квітня 2023 року до Білопільського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 05 квітня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 27 квітня 2023 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 10).

Протокольною ухвалою від 27 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на 11 травня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін (а. с. 14).

Позивачка ОСОБА_1 у судові засідання двічі не з`явилася. На підставі її письмової заяви, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, шляхом надіслання текстових повідомлень на номер телефону та у додаток «Viber», відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК. Причин своєї неявки в судові засідання позивачка не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність чи відкладення розгляду на іншу дату не подала (а. с. 7, 11, 15).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про час, день та місце розгляду справи шляхом вручення судових повісток, у судові засідання також не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав (а. с. 13-16).

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною другою статті 43 ЦПК України встановлений обов`язок учасників справи добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство накладає на учасників справи певні процесуальні обмеження, спрямовані на забезпечення дотримання процесуальних строків розгляду справи та на унеможливлення зловживання ними своїми процесуальними правами, в тому числі шляхом безпідставного затягування розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (2004 року), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13 (провадження № 61-36375св18).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

В обґрунтування висновків про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» № 11681/85).

Матеріалами справи підтверджується, що справа призначалася до розгляду на 27 квітня та 11 травня 2023 року. У вказані судові засідання позивачка ОСОБА_1 викликалася завчасно, шляхом надсилання текстових повідомлень засобами мобільного зв`язку на підставі її заяви від 03 квітня 2023 року, які були доставлені відповідно 05 та 27 квітня 2023 року (а. с. 7, 11, 15).

Отже, позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, однак у судові засідання жодного разу не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справі без її участі не подала. При цьому суд наголошує, що саме позивачка має бути у першу чергу зацікавлена у розгляді її позовних вимог у розумний строк.

Оскільки позивачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилася в судові засідання (27 квітня та 11 травня 2023 року), не скористалася правом подати заяву про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257-258, 260-261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу буде подано протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: