Провадження № 2/466/772/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

справа №466/10088/23; 2/466/772/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у загальному позовному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про зняття арешту з майна,-

встановив:

14.12.2022 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явила в суд позовну заяву до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Зелена,2, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач, після вступу рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.04.2022р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, звернулась до відповідача, зокрема, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 03.10.2022 відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 . Підставою для даної відмови - наявний на успадковану квартиру арешт. В обґрунтування відмови відповідач зазначив, що відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судом чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Даний арешт був накладений ухвалою нарсуду Личаківського району від 08.08.1997р.

Ухвали нарсуду Личаківського району від 08.08.1997р. немає, а ні в Львівському державному нотаріальному архіві, а ні в справах Четвертій Львівській державної нотаріальної контори, а тому вважає безпідставним накладення арешту на належне їй майно та просити суд захистити її порушене право розпорядження власністю шляхом постановлення рішення про скасування арешту.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 19.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання у загальному позовному порядку (а.с.19).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.25).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Руккас Д.М. в судове засідання не з`явились, однак подали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили слухати справу у їх відсутності.

Відповідач представник Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву в якій на вирішення спору покладається на розсуду суду та просив суд розглядати справу у відсутності представника.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

ОСОБА_1 після вступу рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.04.2022р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, звернулась до Відповідача, зокрема, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.4).

Постановою від 03.10.2022р. відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 . Підставою для даної відмови - наявний на успадковану квартиру арешт. В обґрунтування відмови Відповідач зазначив, що відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судом чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.5).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 був накладений арешт. Даний арешт був накладений ухвалою нарсуду Личаківського району від 08.08.1997р. (а.с.7-9).

Відповідно до листа Львівського державного нотаріального архіву від 23.08.2022р. №1548/01- 17, документ на підставі якого був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 до архіву не передавався (а.с.6).

Представник позивача звернулася до Личаківського районного суду м.Львова з адвокатським запитом про надання інформації про наявність вищевказаної ухвали суду, яким був накладений арешт на дану квартиру. У відповідь Личаківський районний суд м.Львова листом від 17.10.2022 повідомив про відсутність в суді ухвали нарсуду Личаківського району від 08.08.1997р.(а.с.11).

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.

Постановою Верховного Суду України від 23.01.2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Отже, згідно статті 59 чинного Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням того, що ухвали нарсуду Личаківського району від 08.08.1997 про накладення арешту немає, а ні в Львівському державному нотаріальному архіві, а ні в справах Четвертій Львівській державної нотаріальної контори, наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права на оформлення права на спадщину за законом, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з квартири за адресою АДРЕСА_3 , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №4247516 та №4247548.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Четверта Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ідентифікаційний код 02899401, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Зелена,2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова