КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/20558/14-ц

номер провадження 22-ц/824/214/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року /суддя Каліушко Ф.А./

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» Надра» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 148,20 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24 144,77 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 21 003,43 доларів США, а також пеню у розмірі 57 589,53 грн. та штраф у розмірі 28 756,62 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 45 148,20 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24 144,77 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 21 003,43 доларів США, а також пеню у розмірі 57 589 грн. 53 коп. та штраф у розмірі 28 756 грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. по 1 827 грн. з кожного. /а.с. 35-38/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , як поручителя, відмовивши у вказані вимозі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 24.11.2014 р. відкрито провадження у справі № 753/20558/14-ц і призначено судове засідання на 22.12.2014 та в цей день ухвалено заочне рішення. Відповідно до відповіді на запит суду ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , за якою судом направлялась повістка, яка не була отримана. Таким чином, недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_2 на справедливий суд, що в силу пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Наголошувала також і на тому, що вимоги про солідарне стягнення заборгованості, з поручителя не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідно до розрахунку, останні платіж був здійснений 05.12.2008 р. У договорі «Автопакет» №123/АІІ/08/2008-840 від 31.07.2008 року не встановлено строк дії поруки, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) - шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Вказувала, що суд першої інстанції не врахував, що відлік шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителів розпочався з дня прострочення чергового платежу - 18 січня 2009 року (остання оплата була 05 грудня 2008 року). Тому саме з цієї дати ПАТ КБ «Надра» набув права протягом шести місяців пред`явити до поручителів вимогу про погашення кредитної заборгованості, чого не вчинив. Отже вказувала, що порука припинилася з 18.07.2009 р. Також вказувала, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з пропуском позовної давності. Перебіг позовної давності за вказаним кредитним договором починається з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто перебіг позовної давності почався з моменту першого прострочення платежу ОСОБА_3 по кредиту, тобто з 19.01.2009 р. Позов до суду подано 12 листопада 2014 року.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження - вимог до ОСОБА_2 .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині вимог до ОСОБА_2 з відмовою у позові в цій частині, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Інвест Хаус», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір «Автопакет» №123/АП/08/2008-840, відповідно до п. 1.1 якого, позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 24 666,58 доларів США на строк користування до 21.07.2015 року, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 15,3 % річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. А згідно з пунктів 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. цього договору погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється щомісячно до 18 числа поточного місяця у розмірі 478 доларів США.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 09.07.2014 року заборгованість відповідача 1 перед позивачем за кредитним договором становить 24 144,77 доларів США та 21 003,43 доларів США - сума відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач на підставі п. 1.1 договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 24 666,58 доларів США, що підтверджується заявкою на видачу готівки №855 від 31.07.2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, що стосується поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався вимогами ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 09.07.2014 року заборгованість відповідача 1 перед позивачем за кредитним договором становить 24 144,77 доларів США та 21 003,43 доларів США - сума відсотків за користування кредитними коштами.

У відповідності до пункту 3.2 кредитного договору «Автопакет» №123/АП/08/2008-840, в якості забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань, щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, поручитель - відповідач 2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за зобов`язаннями відповідача 1, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 3.2.2. кредитного договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником - відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором, позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність.

Врахувавши те, що відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 148,20 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24 144,77 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 21 003,43 доларів США, а також пеню у розмірі 57 589,53 грн. та штраф у розмірі 28 756,62 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

За змістом пункту 2 частини першої ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України, про належне повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання може свідчити розписка.

За змістом частини другої статті 211, частини другої статті 223 ЦПК України, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 24.11.2014 відкрито провадження у справі № 753/20558/14-ц і призначено судове засідання на 22.12.2014.

22.12.2014 ухвалено заочне рішення.

Тобто, у справі було проведено одне судове засідання 22 грудня 2014 року, про яке Відповідач-2 не повідомлявся судом першої інстанції належним чином.

Відповідно до відповіді на запит суду Відповідач-2 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрований у АДРЕСА_2 , однак судом направлено судову повістку за адресою: АДРЕСА_1 , з якої Відповідач-2 вже був знятий з реєстрації, що підтверджується самою повісткою.

Жодних даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи матеріали справи не містять. Наявна у матеріалах справи судова повістка про виклик відповідачів, не може вважатися належним повідомленням учасника справи про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про скасування рішення в частині вимог до ОСОБА_2 з підстав порушення норм процесуального права.

Розглядаючи вимоги позову до ОСОБА_2 як до поручителя, апеляційний суд вказує таке.

31 липня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус», ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено кредитний договір «Автопакет» №123/АП/08/2008-840, відповідно до п. 1.1 якого, Позивач надає Відповідачу-1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 24 666,58 доларів США.

У відповідності до пункту 3.2 кредитного договору «Автопакет» №123/АП/08/2008-840, в якості забезпечення виконання Відповідачем-1 своїх зобов`язань, щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, поручитель - Відповідач-2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за зобов`язаннями Відповідача-1, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Згідно до п.2.2.1, 2.2.3 Кредитного договору Відповідач-1 зобов`язується сплачувати щомісячно до 18 числа поточного місяця мінімальний платіж у розмірі 478 доларів США.

Відповідно до пункту 3.2.5 Договору Банк набуває права вимагати від Поручителя виконання Зобов`язання, що витікає з цього договору при умові, якщо в установлений Договором Строк виконання Позичальником Зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати Зобов`язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Згідно п. 3.2.8 цього Договору Повідомлення, що направляється Банком Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися подане належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто Поручителю.

Судом не взято до уваги та не досліджено, що відповідно до розрахунку, наданого Позивачем, Відповідачем- 1 останній платіж був здійснений 05.12.2008. /а.с. 9/

Тобто, початок прострочення платежів по кредиту відбулося з 18.01.2009.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України ( у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У договорі «Автопакет» №123/АІІ/08/2008-840 від 31.07.2008 року не встановлено строк дії поруки, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

При цьому умови договору про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідач-1 зобов`язаний був наступний платіж за кредитним договором здійснити до 18.01.2009.

Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Оскільки пред`явлення банком вимог до поручителя відбулось 12 листопада 2014 року, тобто більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилася з 18.07.2009.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновків про відмову у задоволенні позовних вимог в частині поручителя ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 5481 грн підлягають стягненню з правонаступника позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року - задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року - скасувати в частині вимог до ОСОБА_2 , постановивши нове рішення яким у позовних вимогах до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» () на користь ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 5481 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: