Справа № 278/3183/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

У зв`язку з наведеним просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; спільну дитину залишити на її виховання.

У судове засідання сторони не з`явились.

Позивач у подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутність; позов у частині розірвання шлюбу підтримала; позовну вимогу про визначення місця проживання дитини просить залишити без розгляду (а.с. 44).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 21-23), у якому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав; щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини зазначив, що такий спір між сторонами відсутній, що виключає необхідність його вирішення судом.

У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

04.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 11).

Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу.

Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З урахуванням поданої позивачем заяви до початку розгляду справи по суті про залишення позовної вимоги в частині визначення місця проживання дитини без розгляду, суд вважає за потрібне відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦПК України позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

Щодо понесених судових витрат на правничу (правову) допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що 20.09.2022 року між позивачем та ТОВ «Рута і компанія» в особі директора Краснобокої Олени Василівни укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 14), відповідно до яких розмір витрат на правову допомогу позивача склав 2100,00 грн, з яких 1100,00 грн гонорар, 1000,00 грн оплата юридичних послуг.

Відповідно до п. 3.4 зазначеного договору, представництво інтересів у судовому засіданні суду першої інстанції з правом передоручення та укладання договорів про надання правової допомоги з третіми особами 2000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу на орієнтовну суму 10000,00 грн, з яких 2000,00 грн - за представництво адвокатом його інтересів в одному судовому засіданні.

Суд зауважує, що судове засідання у справі проводилось без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони або їх представники не з`явились.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що судові витрати а ні позивачем, а ні відповідачем не підтверджені належними доказами (акт виконаних робіт, квитанціями про оплату послуг, тощо).

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документами, які підтверджують повноваження представників у цивільному процесі, є довіреність фізичної або юридичної особи; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частини перша, четверта статті 62 ЦПК України).

Проте, до матеріалів справи позивачем не долучено належним чином засвідчену довіреність або ордер.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується існування договірних відносин Лисого А. Б. з адвокатом (договір про надання правової (правничої) допомоги, ордер, довіреність, тощо).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги ОСОБА_1 та вимоги ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи ту обставину, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір усумі 992,40 грн, до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги визнав, а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, що складає 496,20 грн, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. 112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (актовий запис № 722).

Позовну вимогу про визначення місця проживання спільної дитини залишити без розгляду.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування судових витрат на правничу (правову) допомогу відмовити.

У задоволенні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування судових витрат на правничу (правову) допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 496,20 грн судового збору.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору, що становить 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О. М. Дубовік