ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1798/23 Справа № 205/3034/22 Суддя у 1-й інстанції - Федотова В.М Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання (суддя першої інстанції Федотова В.М.)

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивачка ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 31.01.2022 року до досягнення сином 23-х років.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.01.2022 року і до досягнення сином 23-х років.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн

17 серпня 2022 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення суду від 26.07.2022 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення відповідач подав апеляційну скаргу та вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що справу було розглянуто судом першої інстанції у його відсутність, оскільки він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду, не отримував ні ухвали суду про відкриття провадження у справі, ні судових повісток, ні копії позовної заяви, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву та приймати участь у судових засіданнях. Про наявність судового рішення дізнався 01 серпня 2022 року з інформації, що міститься на порталі ДІЯ

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не були з`ясовані та враховані обставини, що мають істотне значення для справи, на теперішній час має статус внутрішньо переміщеної особи, має скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні малолітнього сина та хворих непрацездатних батьків.

Також наголошує на тому, що з 24 лютого 2022 року лишився роботи та засобів для існування, у зв`язку із активними бойовими діями у місті Маріуполь, за весь час не мав можливості працювати та фактично не отримував заробітну плату. В липні 2022 року виїхав з Маріуполья у місто Кам`янське Дніпропетровської області та отримав статус ВПО, з 01 серпня 2022 року влаштувався на работу в ПРАТ «Камет-Сталь», посадовий оклад становить 19921,00 грн.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь якого сплачуються аліменти в розмірі ј усіх доходів відповідача щомісячно та непрацездатні хворі батьки.

Наголошує на тому, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у КНУ ім Т. Шевченка за рахунок видатків державного бюджету і позивачкою не було доведено доказами. Що у нього виникли значні витрати, пов`язанні з навчанням.

ОСОБА_1 просив заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянути справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі позовні вимоги про стягнення аліментів, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, стосовно неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження будь-якого повідомлення відповідача, посилання суду першої інстанції в ухвалі від 10 жовтня 2022 року про повідомлення відповідача на сайті суду є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення.

Оскільки відповідач у апеляційній скарзі зазначає як довід апеляційної скарги, що справа була розглянута без його належного повідомлення та процесуальних документів та позовної заяви він не отримував, що є порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.03.2004 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 16а).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20.01.2021 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-13).

ОСОБА_4 є студентом І курсу денної форми навчання факультету радіофізики, електроніки та комп`ютерних систем Київського національного університету імені Тараса Шевченка, термін закінчення навчання 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою навчального закладу № 179 від 26.05.2022 року (а.с. 17) та договором № 92ФР про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка (а.с. 21-24).

Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів особи, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що розмір аліментів, який позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/3 частини доходів відповідача необґрунтовано завищено та в порушення вимог ст. ст. 77-81 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі.

Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 продовжуються стягуватись аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з того, що сторони мають рівні права та обов`язки щодо своєї дитини, у т.ч. і щодо її утримання, суд доходить висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини щомісячно буде порушенням прав відповідача на достатній рівень життя, крім того, може призвести до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального виконання рішення суду.

Позивач просить стягнути аліменти за минулий час, починаючи стягнення із 31.01.2022 року.

Обґрунтовуючи право стягнення аліментів за минулий час, позивач зазначає, що 29.12.2021 року вона звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя із позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, та ухвалою суду від 31.01.2022 року було відкрито провадження по вказаній справі (а.с. 25). Однак, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації на території України, вищевказана справа розглянута не була, рішення по вказаній справі не приймалось. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 31/0/9-22 від 06.03.2021 року Ленінському районному суду м. Дніпропетровська була визначена територіальна підсудність Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя.

Із відповіді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2022 року вбачається, що станом на 12.05.2022 року судові справи, які знаходились у Орджонікідзевському районному суді м. Маріуполя до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська передані не були, а рішення по справі 256/10762/21 в ЄДРСР відсутнє (а.с. 26).

Доводи апеляційної скарги в частині того, що провадження підлягає закриттю через те, що Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя було відкрито провадження з тими самими вимогами є безпідставними оскільки рішення по вказаній справі відсутнє.

Положеннями ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що син сторін ОСОБА_4 повнолітній, продовжує навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання сина, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватись із відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.01.2022 року і до досягнення ним 23-х років.

На думку суду, такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року підлягає скасуванню, через порушенням судом норм процесуального а позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 141,390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 рокускасувати, та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.01.2022 року і до досягнення сином 23-х років.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська