КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/2760/23
Провадження № 2/947/1307/23
УХВАЛА

23.01.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій позивачкою заявлені вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя і здійснення поділу між ними щодо наступного майна:

- автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_3 ;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_5 ;

- майнові права на квартиру, загальною площею 67,92 кв.м., будівельний номер квартири 24,9,ІІ, яка розташована на 24 поверсі Об`єкта капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 (друга черга), вартість яких складала 56828 доларів США;

- майнові права на квартиру, загальною площею 44,83 кв.м., будівельний номер квартири 24,8,ІІ, яка розташована на 24 поверсі Об`єкта капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 (друга черга), вартість яких складала 37702 доларів США;

- майнові права на машиномісце (паркувальний номер), будівельний номер квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 (друга черга), вартість яких складала 17000 доларів США;

- грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. розміщені на банківському рахунку IBAN НОМЕР_2 в АТ Ідея Банк;

- грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. розміщені на вкладному (депозитному) рахунку IBAN НОМЕР_3 в АТ «Банк Січ»;

- грошові кошти в сумі 11 000,00 грн., розміщені на вкладному (депозитному) рахунку IBAN НОМЕР_4 в АТ «Комерційний банк «ГЛОБУС»;

- грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. розміщені на вкладному (депозитному) рахунку IBAN НОМЕР_5 в АТ «Акцент Банк»;

- грошові кошти в сумі 6451,00 ЄВРО, розміщені на вкладному рахунку IBAN НОМЕР_6 в АТ «РВС Банк»;

- грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., розміщені на вкладному депозитному рахунку IBAN НОМЕР_7 в АТ «ПУМБ»;

грошові кошти в сумі 78 000,00 грн., розміщені на вкладному депозитному рахунку IBAN НОМЕР_8 ПАТ АБ «Південний».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами 2 та 3 цієї статті.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції та підсудності.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Стаття 27 ЦПК України визначає підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, а стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, згідно якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», увагу суддів звернуто на те виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, судом приймається, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Саме зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року по справі № 911/2390/18.

Оглянувши матеріали справи, суддею встановлено, що позивачем визначено обрання підсудності справи за правилами ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Однак, з такими доводами суд не погоджується, оскільки з позову вбачається, що позивачкою заявлені вимоги з приводу нерухомого майна та майнових прав на нерухоме майно, в рамках поділу спільного сумісного майна подружжя.

Отже, вимоги позивача виникають з приводу нерухомого майна, за наслідком чого до справи підлягають застосуванню правила територіальної юрисдикції справи за виключною підсудністю на підставі ст. 30 ЦПК України.

Крім того, у відповідності до ч.16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 ЦПК України передбачено. що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позивачкою заявлені вимоги стосовно двох об`єктів нерухомого майна, розташованих в Суворовському районі міста Одеси, трьох об`єктів нерухомого майна, розташованих в Одеському районі (колишній Овідіопольський район) Одеської області, та майнових прав на три об`єкти нерухомого майна, підсудність яких також визначається за їх місцезнаходженням, як прав на об`єкт нерухомого майна, які в свою чергу розташовані в Приморському районі міста Одеси.

Приймаючи, що жоден з заявлених об`єктів нерухомості та прав на них не розташований в Київському районі міста Одеси, суддя доходить до висновку про не підсудність справи Київському районному суду міста Одеси.

Оскільки вимоги стосуються декількох об`єктів майна, спір повинен розглядатись за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позивачем не визначено у позові вартість об`єктів нерухомого майна, крім майнових прав на нерухоме майно, що розташовані в Приморському районі міста Одеси.

Однак, більша кількість нерухомого майна і прав щодо якого заявлені вимоги, а саме по три об`єкти розташовані в Одеському районі (колишній Овідіопольський район) Одеської області та Приморському районі, місті Одеси.

Оскільки площа цих об`єктів в цілому, розташованих в різних районах, між собою фактично рівна, приймаючи загальновідому інформацію, яка у вільному доступі наявна в мережі Інтернет, що вартість об`єктів нерухомого майна в Приморському районі міста Одеси за вартістю дорожче ніж в с. Лиманка, Одеського району (колишній Овідіопольський район) Одеської області, суддя доходить до висновку, що більша вартість спірного нерухомого майна щодо якого заявлені вимоги в цьому позові розташоване в Приморському районі міста Одеси.

На підставі вищевикладеного, оскільки вимоги позивача виникають з приводу нерухомого майна, більша частка якого розташоване в Приморському районі міста Одеси, справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на вищевикладене, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, слід передати на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати матеріали цивільної справи №947/2760/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.