Справа № 2-4816/09
Провадження № 4-с/524/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарісудового засідання Лапік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 41782873 з примусового виконаня виконавчого листа № 2-4816/09 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 23276,97 грн.

В межах виконавчого провадження 10.04.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження на підставі якої 15.04.2014 року до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 5352595 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

Виконавче провадження № 41782873 закінчене у 2014 році. Будь-які інші діючі провадження з виконання виконавчого листа № 2-4816/09 відсутні. Банк протягом тривалого періоду не вчиняв жодних дій щодо примусового стягнення боргу і на сьогоднішній день строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

Проте, в державному реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , що є необґрунтованим та порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

23.11.2022 року звернувся до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна. Однак, 21.12.2022 року, отримав відповідь Автозаводського відділу ДВС від 09.12.2022 року, якою відмовлено у знятті арешту та повідомлено, що виконавче провадження знищено з підстав закінчення строків його зберігання.

Враховуючи викладене, просить визнати неправомірною бездіяльність посадових осібАвтозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 41782873 на підставі постанови від 10.04.2014 року про арешт майна боржника та заборони його відчуження; зобов`язати посадових осіб Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 , накладеного на підставі постанови від 10.04.2014 року про арешт майна боржника та заборони його відчуження.

Скаржник ОСОБА_1 просить розглянути скаргу без його участі.

Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано відзив, у якому просять відмовити у задоволенні скарги. Зазначають, що державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого провадження № .04.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21.05.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстав для зняття арешту не було, оскільки ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна у випадку завершення виконавчого провадження на підставах ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, подано заяву про залишення скарги без розгляду, посилаючись на те, що скаржник 23.11.2022 року звертався до державного виконавця з заявою про зняття арешту, а тому вважають, що скаржник пропустив без поважних причин строки оскарження дій державного виконавця.

Представник стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.12.2009 року позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Достроково розірвано кредитний договір № 21/SFG18-03-08 укладений 25.03.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору № 21/SFG18-03-08 від 25.03.2008 в сумі 22927,70 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,27 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі вказаного рішення 02.02.2010 видано виконавчий лист № 2-4816/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 23276,97 грн. та відкрито виконавче провадження № 41782873.

В межах виконавчого провадження № .04.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

21.05.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на той час.

23.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Листом Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)від 09.12.2022 року № 138052 ОСОБА_1 повідомлено, що зняти арешт накладений в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4816/09 не має можливості, у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено з підстав закінчення строку зберігання, і запропоновано для вирішення питання щодо зняття арешту звернутись до суду.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV), чинного на час повернення виконавчого документу стягувачу, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини другої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 зазначеного Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-XIV, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Аналіз правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

21.05.2014 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 41782873 винесено постанову про повернення виконавчого документу (виконавчого листа № 2-1816/09, виданого 02.02.2010 року Автозаводським районним судом м.Кременчука) стягувачу згідно пункту 2 ч.1 ст. 47 Закону № 606-XIV.

З заявою про пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання стягувач протягом строків, встановлених статтею 22 Закону № 606-XIV не звертався, вказаний строк закінчився.

Виконавче провадження № 41782873 знищено за закінченням терміну зберігання.

Частиною першою статті 30 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV, яка, зокрема, передбачає зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, згідно приписів пункту 3.17 Інструкції № 512/5, статті 50 Закону № 606-XIV, державний виконавець при винесенні 21.05.2014 року в межах виконавчого провадження №41782873 постанови про повернення згідно пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчого документу стягувачу, зобов`язаний був провести всі необхідні дії у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, зокрема зняти арешт, накладений на майно боржника.

Разом із тим, вказаного державний виконавець не зробив.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом (абзац другий частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, чинного на час відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна (далі - Закон № 1404-VIII)).

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини (абзац четвертий частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 1404-VIII, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що не вжиття начальником Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заходів щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження №41782873, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а тому порушене право заявника підлягає захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 02.02.2022 року у справі № 753/4690/21.

Щодо строку звернення з вказаною скаргою, суд зазначає наступне

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 , отримав відповідь Автозаводського відділу ДВС, якою відмовлено у знятті арешту 21.12.2022 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту Укрпошти трекінг поштових відправлень, а зі скаргою звернувся 29.12.2022 року, тобто в межах десятиденного строку,.

Крім того, зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність, яка полягає у не знятті арешту з майна.

Суд зазначає, що бездіяльність державного виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням. Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває і надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Таким чином, суд вважає, що строк для зверення до суду скаржником з вказаною скаргою пропущений не був.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , накладеного в межах виконавчого провадження №41782873 на підставі постанови державного виконавця від 10.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зобов`язати начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марину Шевченко або іншу уповноважену особу зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Роткевич І.В. в межах виконавчого провадження № 41782873.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Предоляк