Справа № 134/1710/22
Провадження № 22-ц/801/1346/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О.О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 рокуСправа № 134/1710/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Ковальчука О. В., Якименко М. М.

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником адвокатом Близнюком Віктором Васильовичем, на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року про відмову у прийнятті додаткового рішення, постановлену у складі судді Кантонистої О.О. у смт. Крижопіль, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Крижопільського районного суду від 12 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовлено.

До закінчення судових дебатів у справі представник відповідачки ОСОБА_2 Близнюк В.В. повідомив, що докази про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідачка понесла у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому у судовому рішенні вказано про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати на 26 квітня 2023 року о 13 год. 10 хв.

17 квітня 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Близнюка В.В., подала заяву про постановлення додаткового судового рішеннята просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Вказана заява мотивована тим, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі стороною відповідачки не подався, що згідно позиції Верховного Суду, викладеній у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020, не є перешкодою для стягнення таких витрат, адже у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

На підтвердження заявлених вимог про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат представник відповідачки надав: Договір № 320 про надання правової (юридичної) допомоги від 9 січня 2023 року, Додаткову угоду № 1 до договору № 320 про надання правової (юридичної) допомоги щодо обрахування розміру гонорару від 11 квітня 2023 року, згідно якої сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката - 10 000 грн., та рахунок № 99 від 14 квітня 2023 року.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_2 , поданої її представником адвокатом Близнюком В. В., про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, оскільки судом встановлено, що у поданому 18 січня 2023 року відзиві представником відповідача відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікувала понести у зв`язку із розглядом справи.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також на порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Близнюка В. В., подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не наведено жодних правових підстав та не вказано обставин, за яких відмовлено в ухваленні додаткового рішення, не враховано існуючу практику Верховного Суду з цього питання.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Близнюк В. В. підтримав викладене в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Панасюк В. Б. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 223,- 225), що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В справі що розглядається представник відповідачки адвокат Близнюк В. В. заявив про надання ним впродовж п`яти днів доказів понесення відповідачкою судових витрат на правничу допомогу та подав такі докази у зазначений ч.8 ст. 141 ЦПКУ строк.

Відтак у суду першої інстанції не було підстав відмовляти в ухваленні додаткового рішення по справі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу з тих підстав, що сторона відповідачки, подаючи відзив на позов (який є першою заявою по суті спору) не надала суду попередній розрахунок судових витрат, які вона очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

У відповідності до частин 1-2 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Відтак Верховний Суд виснував, що право на відмову у відшкодуванні витрат в разі неподання стороною попереднього розрахунку таких витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Суд першої інстанції вірно застосував положення частин 1-2 статті 134 ЦПКУ, зазначивши, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення, оскільки покладення на позивача обов`язку відшкодування судових витрат без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції вважає його вірним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до того, що суд міг і задовольнити подану стороною відповідачки заяву, не зважаючи на неподання нею попереднього розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті справи, проте, як уже зазначалося вище, суд скористався своїми дискреційними повноваженнями при вирішенні зазначеного питання, що відповідає положенням статті 134 ЦПК України та усталеній судовій практиці з цього питання.

Також апеляційний суд враховує, що постановою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року залишено без змін, а подану позивачем ОСОБА_1 апеляційну скаргу - без задоволення.

Отже, як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд вирішив клопотання про стягнення судових витрат відповідача по суті, навів мотиви прийнятого рішення, однак припустився процесуальної неточності та помилково, замість ухвалення додаткового рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, постановив ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Проте апеляційний суд виснує, що таке порушення є формальним, не призвело до невірного вирішення питання відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу, не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (частина третя статті 376 ЦПК України), а відтак оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а подана апеляційна скарга - без задоволення, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу(абзац другий частини другої статті 376 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Близнюком Віктором Васильовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року про відмову у прийнятті додаткового рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

М. М. Якименко

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.