Справа № 466/9164/22
Провадження № 2/466/696/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, -

у с т а н о в и в:

15 листопада 2022 Кредитної спілка «Кредо» звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь інфляційне збільшення суми боргу за кредитним договором №4357А від 13.04.2021 у розмірі 37141,52 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 7594,52, а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.06.2022 року по цивільній справі №349/1670/21 позовні вимоги Кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено повністю, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредо» заборгованість за кредитним договором №4357А від 13.04.2021 року у розмірі 819288,39 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 12289,33 грн. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили.

Боржник здійснив погашення суми основного зобов`язання лише 23.08.2022, а до цього продовжував користуватися позикою, внаслідок чого у спілки виникає право донарахувати кошти за час фактичного користування основною сумою кредиту. Зважаючи на те що Шевченківський районний суд м. Львова у своєму рішенні ухвалив стягнути відсотки за користування вищезазначеним кредитом, лише до дати закінчення терміну кредитного договору, а саме до 13.10.2021 включно, то починаючи з 14.10.2021 і по дату фактичного погашення основної суми позики 23.08.2022. Відповідач продовжував користуватися грошовими коштами позивача у розмірі 700000 грн. на безоплатній основі, а отже є всі підстави для застосування норми ст. 625 ЦК України. Таким чином, починаючи з 14.10.2021 і до 23.08.2022 набуває право на стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми тіла кредиту за кредитним договором №4357А від 13.04.2021. Враховуючи п. 18 прикінцевих положень ЦК України, що діє на даний час, донарахування інфляційного збільшення суми боргу, а також 3 процентів річних від простроченої суми було здійснено до 23.02.2022 включно.

Згідно поданого суду розрахунку, відповідач зобов`язаний сплатити за період користування основної суми боргу (тіла кредиту) за кредитним договором №4357А, з 14.10.2021 по 23.02.2022 інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 37141,52 грн. та три проценти річних від простроченої основної суми (тіла кредиту) у розмірі 7594,52 грн., що разом складає суму у розмірі 44736,04 грн. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача Кредитної спілки «Кредо» не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.06.2022 року по цивільній справі №349/1670/21 позовні вимоги Кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено повністю, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредо» заборгованість за кредитним договором №4357А від 13.04.2021 року у розмірі 819288,39 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 12289,33 грн. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили.

В судовому засіданні щодо розгляду вказаної цивільної справи №349/1670/21 встановлено, що 13.04.2021 року між Кредитною спілкою «Кредо» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4357А, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 700000,00 (сімсот тисяч) грн. на строк 6 місяців, до 13.10.2021 року зі сплатою 28 % річних від загальної суми кредиту або 106461,56 грн. (у грошовому виразі згідно п. 3.1, 3.9 Договору).

Відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення суми основного зобов`язання 23.08.2022, а до цього продовжував користуватися позикою.

Таким чином, зважаючи на те, що Шевченківський районний суд м. Львова у своєму рішенні ухвалив стягнути відсотки за користування вищезазначеним кредитом, лише до дати закінчення терміну кредитного договору, а саме до 13.10.2021 включно, то починаючи з 14.10.2021 і по дату фактичного погашення основної суми позики 23.08.2022, позивач набуває права на стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних. Однак зважаючи на положення п. 18 ЦК України, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), позивач здійснив донарахування інфляційного збільшення суми боргу, а також трьох процентів річних від простроченої суми до 23.02.2022 включно.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15 та постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 718/2080/17-ц.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з розрахунком представником позивача щодо інфляційних витрат у розмірі 37141,52 грн. та трьох процентів річних у розмірі 7594,52 грн., зважаючи на те, що жодних заперечень щодо вказаного розрахунку відповідачем ОСОБА_1 суду надано не було, тому позивач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України, за період користування основної суми боргу (тіла кредиту) за кредитним договором №4357А, з 14.10.2021 по 23.02.2022, у розмірі 37141,52 грн. та трьох процентів річних від простроченої основної суми (тіла кредиту) у розмірі 7594,52 грн.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

У матеріалах справи позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 15000 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що Кредитна спілка «Кредо» дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, крім того, матеріали справи не містять доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, зокрема актів наданих послуг, виконаних робіт та ін.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн. слід відмовити.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України,

у х в а л и в :

позовні вимоги Кредитної спілки «Кредо», , місцезнаходження: Івано-Франківська область, м. Рогатин, вул. Шевченка, 1 до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних - задовольнити повністю.

Стягнути з боржника ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: Державна інноваційна фінансово-кредитна установа, посада директор) на користь Кредитної спілки «Кредо» ( , місцезнаходження: Івано-Франківська область, м. Рогатин, вул. Шевченка, 1, р/р НОМЕР_2 в банку ПУМБ, МФО 334851) інфляційне збільшення суми боргу за кредитним договором №4357А від 13.04.2021 у розмірі 37141 (тридцять сім тисяч сто сорок одна) грн.,52 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 7594 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн., 52 коп., а разом 44736 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять шість) грн., 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Кредо», , місцезнаходження: Івано-Франківська область, м. Рогатин, вул. Шевченка, 1 судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський