Справа № 346/3049/22
Номер провадження №2/351/111/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2023 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
за участі секретаря - Том`юк С.М.
представника
позивача - Дударенко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадення в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивував тим, що 12.01.2018 він із відповідачем уклали договір позики. За даним договором він- позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти у сумі 89 232 грн., що еквівалентно 3120 доларів США за курсом продажу доларів ПАТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 28,60 грн.) на дату укладання цього договору.
Він належно та в повному обсязі виконав зобов`язання, 12.01.2018р. підтвердив факт отримання грошей від Позивача (п.9 Договору). Відповідач надав письмову заяву від 12.01.2018р. про отримання коштів згідно договору.
Даним договором позики погоджено строки повернення позики, а саме: у п. 2 зазначено: позика є безпроцентною. Повернення позиченої суми грошей повинно проходити в готівковій формі у м. Києві на день проведення розрахунку за даним договором в такому порядку: в строк до 12.02.2018р. поверненню підлягає сума в гривнях, що буде еквівалентна 3120 доларів США.
Жодного платежу за графіком відповідачем здійснено не було. Таким чином відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань більше ніж на місяць.
Позивач та відповідач погодили, що позика є безпроцентною (п.2 Договору позики).
Договором позики сторони узгодили, у разі несвоєчасного повернення грошей за даним договором, позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 2% від позиченої суми. За кожен факт прострочення платежу за даним договором позичальник сплачує позикодавцю додатково штраф у розмірі 5000 грн.. В заяві про отримання грошових коштів відповідач погоджується з розміром неустойки (пені) у розмірі 2% від позиченої ним грошової суми за кожен день прострочення, вважає її справедливою.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув жодної суми коштів згідно договору позики, не передавав жодних грошових коштів позивачу, ні у готівковій формі, ні шляхом безготівкового розрахунку. А тому сума заборгованості у відповідача станом на 29.06.2022 становить 111 384,00 грн.
Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 111 384,00 грн., 90 000 грн. неустойки (пені) та 5000 грн. штрафу.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2022р. було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав, просив позов задоволити.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підставний і його слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 12.01.2018р. відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 89 232,00 грн., що еквівалентно 3120 доларів США на дату укладання договору позики, що підтверджується договором позики від 12.01.2018р..
Згідно заяви ОСОБА_2 від 12.01.2018р., останнім заявлено, що він, перебуваючи при здоровому розумі та здоровій пам`яті,діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так морального, добровільно, без будь-якого тиску з боку інших осіб, не пов`язпаний зі збігом якихось важких для нього обставин, отримав від ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , гроші в сумі 89 232 грн., що станом на 12.01.2018р. еквівалентно 3120 доларів США, які були ним перераховані та перевірені за договром позики від 12.01.2018р. Будь-яких претензій до ОСОБА_3 щодо кількості грошових коштів не має. Погоджується із розміром неустойки (пені) у розмірі 2% від позиченої грошової суми за кожен день прострочення та вважає її справедливою.
Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником.
В той же час, позичальник свої зобов`язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу, а тому з нього слід стягнути грошові кошти в сумі 111 384,00 грн., 90 000 грн. неустойки (пені) та 5000 грн. штрафу.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2063 грн. 80 коп..
На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 дзаборгованість згідно оговору позики в сумі 111 384,00 грн., 90 000 грн. неустойки (пені) та 5000 грн. штрафу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2063 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Ігор СЕГІН