Дзержинський міський суд Донецької області
====================================================================
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1506/22

Номер провадження: 2-к/225/1/2023

24 січня 2023 року

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мигалевича В.В.,

за участі секретаря судового засідання Голубової О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника заявника адвоката Моценко Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), боржник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського міського суду Донецької області 26.09.2022 надійшло клопотання представника заявника адвоката Моценко Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

В обгрунтування клопотання зазначено таке:

24.02.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 122.

Від цього шлюбу учасники мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.04.2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 було відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

15.07.2021 року рішенням Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 ухвалено задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цивільній справі № 5425/19.5Т8СВІІ про виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнення аліментів.

Вищевказаним рішенням суду визначено:

1)Здійснення батьківських обов`язків надаються виключно матері.

2)Неповнолітня передана матері і залишається проживати разом із матір`ю.

3)Батько має право зв`язуватися безпосередньо з донькою за допомогою телефону особисто.

4)Відновлення особистого зв`язку батька з дочкою може бути по узгодженню з матір`ю.

5)Батько зобов`язаний сплачувати щомісячно суму аліментів у розмірі 100 (сто) євро.

6)Розмір суми аліментів буде оновлюватися щорічно, у січні кожного року, на 2 євро на місяць, починаючи з січня 2022 року.

7) Батько зобов`язаний сплачувати половину витрат на оздоровлення дочки, лікування та ліки, а також половину витрат на навчання дитини, після пред`явлення відповідних квитанцій і сплатити свою частку відразу після отримання квитанцій.

8) Щомісячний розмір аліментів, а також його внесок на оздоровлення дитини та витрати на навчання в школі мають бути сплачені матері до 10 числа місяця, на який вони стосуються, банківським переказом на банківський рахунок, який вказує мати або будь-який інший засіб.

11.02.2022 року Сертифікатом Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 підтверджується, що рішення суду від 15.07.2021 року набрало законної сили 15.09.2021 року.

Безпосередньо в самому рішенні Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 від 15.07.2021 року (аркуш 1) в пункті 2 зазначено, що батько дитини ( ОСОБА_2 ) на призначену конференцію батьків не з`явився. Що говорить про повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд даної справи.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить надати дозвіл на примусове виконання рішення Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 від 15 липня 2021 року у цивільній справі № 5425/19.5Т8СВR про виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100 (сто) євро щомісячно.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 31.10.2022, відповідно до вимог ст. 467 ЦПК України, клопотання було призначено до розгляду.

Представник заявника - адвокат Моценко Олександр Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за відсутності сторони заявника, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

В судові засідання, призначені на 30.11.2022, 20.12.2022 та 24.01.2023 ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, щодо яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54 та Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 24.12.99 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів в Україні подаються в порядку, визначеному відповідним міжнародним договором.

До Дзержинського міського суду Донецької області було подано клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 (Португальська Республіка) від 15 липня 2021 року у цивільній справі №5425/19.5Т8СВR.

Між Україною та Португальською Республікою укладена Угода про дружбу та співробітництво, яку ратифіковано Законом України № 945-IV (945-15) від 05.06.2003.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Базовим міжнародним договором, що регулює питання стягнення аліментів чи утримання є Конвенція ООН про стягнення аліментів за кордоном від 20.06.1956 року (далі - Конвенція 1956 року).

Однак, 23 листопада 2007 року ООН була прийнята Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання (далі - Конвенція 2007 року), згідно зі статтею 49 якої у відносинах між Договірними державами Конвенція 2007 року замінює Конвенцію 1956 року настільки, наскільки її сфера застосування між такими державами збігається зі сферою застосування Конвенції 2007 року.

Конвенція 2007 року була ратифікована Верховною Радою України від 11 січня 2013 року.

Також, відповідно до розділу І Інструкції про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 року №2904/5 (далі - Інструкція), у разі якщо у відносинах між Договірною державою та Україною одночасно діє Конвенція 2007 року і Конвенція про визнання і виконання рішень стосовно зобов`язань про утримання, вчинена 02 жовтня 1973 року у м. Гаазі, що набрала чинності для України 01 серпня 2008 року (далі - Конвенція 1973 року), або Конвенція 1956 року у м. Нью-Йорку, що набрала чинності для України 19 жовтня 2006 року, застосовується Конвенція 2007 року. У разі якщо визнати і виконати в Договірній державі рішення про стягнення аліментів (утримання), винесене до набрання чинності Конвенцією 2007 року, на підставі її положень неможливо, але можливо на підставі положень Конвенції 1973 року або Конвенції 1956 року, застосовуються положення останніх відповідних конвенцій.

У відповідності до інформації, зазначеної на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права до Конвенції 2007 року приєднались такі країни: Албанія, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія і Герцеговина, Бразилія, Болгарія, Хорватія, Кіпр, Чеська Республіка, Естонія, Фінландія, Франція, Німеччина, Греція, Гаяна, Гондурас, Угорщина, Ірландія, Італія, Казакстан, Латвія, Литва, Люксенбург, Мальта, Чорногорія, Нідерланди, Нікарагуа, Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Сербія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Швеція, Туреччина, Україна, Велика Британія, Сполучені Штати Америки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначено таке - якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Як убачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_2 не був обізнаний про наявність вказаного рішення, участі в судових засіданнях не приймав, а отже не міг висловити свою думку щодо позову. Безпосередньо у самому рішенні Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 від 15.07.2021 року (аркуш 1) у пункті 2 зазначено, цитата: «Була призначена дата конференції батьків, але батько не з`явився». При цьому, суд підкреслює, що матеріали справи не містстять доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання, а само зазначення про неявку, як указано у рішенні, батька, не дає підстав для висновку про належне його повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про наявність передбаченої законом підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Суду Округу Коімбра - Суд у справах сім`ї та неповнолітніх Коімбра - Відділення 1 від 15 липня 2021 року у цивільній справі № 5425/19.5Т8СВR про виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 19, 27, 258, 353,467,468 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника заявника адвоката Моценко Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), боржник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Мигалевич