Справа №: 398/2206/23
провадження №: 2/398/1637/23
УХВАЛА

Іменем України

"05" травня 2023 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Смалиус Ірина Володимирівна, до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської про розподіл спадкового майна та визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2023 року представник позивачів ОСОБА_4 звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого просить визнати право власності на земельну ділянку площею 2,1072 га, яка не була сформована і якій не був присвоєний кадастровий номер та яка утворилася і залишилася в результаті поділу земельної ділянки за кадастровим номером: :03:000:0421, загальною площею 4,21 га, розташованої па території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за наступними спадкоємцями:

- ОСОБА_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_1 право власності па 1/4 (одну четверту) частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_2 на 1/4 (одну четверту) частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перевіривши матеріали справи, встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 364, 367 ЦК кожен зі співвласників має право на виділення його частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі або його поділ із дотриманням вимог ст. 183 цього Кодексу. Аналогічне положення закріплене у ч. 3 ст. 88 ЗК. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділення в натурі частки майна, яке перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного зі співвласників

Відповідно до ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже зазначені положення ЦК України та ЗК України встановлюють, що при формуванні земельної ділянки під час її розподілу кожному власнику окремо повинна визначатися як конкретна частка певної земельної ділянки, але й так і й права щодо неї. Виникнення 1/2 та 1/4 у праві власності ідеальної частки земельної ділянки, можуть унеможливити поділ земельної ділянки, так як в результаті виділення в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, може бути не ідеально рівний розмір часток у праві спільної власності. Таким чином, сформульована позивачами в такому вигляді позовна вимога є не зрозумілою так як зі змісту позовних вимог не вбачається чи бажають позивачі розподілити земельну ділянку в натурі чи в ідеальній частці. Доказів щодо формування земельної ділянки, а саме визначення її площі, меж та внесення інформації про неї суду не надано, а також не надано відповідних клопотань.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У частині 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 6 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, оскільки позивачами у даній справі виступають три особи, якими одночасно заявлені вимогу немайнового характеру про розподіл спадкового майна, та вимоги майнового характеру про визнання права власності, ними, кожним окремо, має бути сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру, а також окремо за вимоги майнового характеру пропорційно до поданих кожним з них вимог.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня в розмірі 2684 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 1073,60 (2684 х 0,4).

При цьому, при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 81,20 грн, а позивачем ОСОБА_8 в розмірі 992,40грн.

Щодо сплати судового збору за вимогу майнового характеру про визнання права власності.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 та п. 9 ч. 1ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсна вартість майна підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності. Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Однак позивачами ціна позову в позовній заяві незазначена, доказів неможливості надати документи, що підтверджують вартість майна позивачами до матеріалів справи не долучено.

Враховуючи наведене, позивачам необхідно зазначити ціну позову станом на дату подання позовної заяви, яка повинна відповідати дійсній вартості спірного майна (звіт про оцінку майна), надавши відповідні докази, та сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру з розрахунку 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а оригінал квитанцій про сплату подати до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Смалиус Ірина Володимирівна, до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської про розподіл спадкового майна та визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, залишити без руху.

2.Надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачам, що якщо відповідно до ухвали суду вони у встановлений строк усунуть недоліки позовної заяви, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивачі не усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачам.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М.ПОДОЛЯК