РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/1973/22

Провадження № 22-ц/4815/355/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Майданіка В. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2022 року в складі судді Грипіч Л. А., ухвалене у м. Костопіль Рівненської області, повний текст рішення складено 28 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів (додаткових витрат). Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що син ОСОБА_4 проявляє інтерес і здібності, пов`язані з медичною освітою, напрямок фармація. В період з 01.09.2019 по 28.06.2022 син навчався у фаховому медичному коледжі КЗВО «Рівненська медична академія», який закінчив на відмінно. На даний час вин навчається у вищому навчальному закладі в КЗВЛ «Рівненська медична академія» на вечірній формі навчання з метою отримання освітнього рівня «бакалавр», навчається на контрактній формі навчання, стипендії не отримує, не працює, заробітку не має. Строк закінчення навчання 22 червня 2024 року. За період з 31 серпня 2022 року позивачем сплачено за навчання сина 24 000 грн, витрати по оплаті виробничої практики за 2021 рік склали 171,60 грн, за 2022 рік 370,65 грн, оплата вартості проживання у гуртожитку за 2021 рік 1960 грн, за 2022 рік 3232 грн. Вказує, що такі витрати є додатковими, оскільки викликані проявою здібностей сина до фармації і відповідач в силу вимог ст.185 Сімейного кодексу України, зобов`язаний нести додаткові витрати нас сина. Зазначає, що відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Просить стягнути з відповідача половину документально підтверджених витрат в сумі 14 867 грн та судові витрати в сумі 3 000 грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що правовідносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей врегульовані положеннями глави 16 Сімейного кодексу України, яка не передбачає підстав для стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у зв`язку із особливими здібностями останньої. Судом також враховано, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення її позову. Стверджує, що додаткові витрати на сина, який продовжує навчання, мають місце, і їх несе лише вона, попри законодавчо закріплений обов`язок обох батьків у рівних частинах утримувати дитину. Додає, що на даний час вона позбавлена можливості працювати, оскільки зламала ногу та не спроможна пересуватися. Пояснює, що після закінчення коледжу син не зміг влаштуватись на роботу, оскільки за місцем його майбутньої роботи заявлено вимоги про наявність вищої освіти за рівнем «бакалавр», що змусило сина продовжити навчання у вищому навчальному закладі, відтак у даний час син навчається у вищому навчальному закладі на контрактній основі, стипендії не отримує, не працює. Вказує, що відповідач не має ніяких аліментних зобов`язань перед своїм сином та нею, оскільки виконавче провадження по стягненню аліментів на період попереднього навчання державним виконавцем закінчене. Зазначає. що їй самотужки складно матеріально підтримувати сина. Зазначає, що син має хворобу серця, що потребує постійного тривалого лікування. Покликаючись на те, що відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16.03.2004 Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис про народження №85.

20 червня 2018 року ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданим Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №12.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30.05.2022 у справі №564/385/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/15 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Рішення суду набрало законної сили 30.06.2022 року

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття та навчається на ІІІ курсі Фахового медичного коледжу Комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради на денній державній формі навчання, термін навчання по 28.06.2022 року.

Як вбачається із наказу Комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради від 30.08.2021 №072-н, ОСОБА_3 був поселений в гуртожиток. Позивачкою 26.08.2021 року сплачено за гуртожиток 1900 грн, що підтверджується квитанцією установи банку.

Крім того, 21.01.2021 та 01.02.2021 позивачем сплачено 542,25 грн за практику.

Із трудової книжки серії НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_3 , вбачається, що 01.09.2019 останній був зарахований студентом денного відділення «фармація» КЗВО «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради, а 28.06.2022 був відрахований у зв`язку із закінченням повного курсу навчання.

Постановою державного виконавця Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 03.11.2022 закінчено виконавче провадженні 69378890 з примусового виконання виконавчого листа №564/385/22 виданого 07.07.2022 Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/15 /однієї п`ятнадцятої/ частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років..

Із наданої позивачем довідки №3177, виданої 15.09.2022 Комунальним закладом вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради вбачається, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу, спеціальності фармація, промислова фармація, форма навчання очна вечірня, навчається з 08.09.2022 по 28.06.2024 на платній формі навчання.

Факт навчання ОСОБА_3 на платній формі навчання також підтверджується договором №а/226/м.с./2022/0003 про надання освітніх послуг від 31.08.2022, укладеного із ОСОБА_1 , як замовником та Комунальним закладом вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради.

Вартість навчання, згідно укладеного договору, 50400 грн, з яких 2022-2023 навчальний рік 24000 грн, 2023-2024 навчальний рік 26400 грн.

Із наданих позивачем акту №3598 дослідження стану здоров`я від 29.01.2021 та результатів доплерехокардіоскопії від 29.07.2022 вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: Пролапс мітрального клапана, передньої стулки, пізній, без порушення гемодинаміки.

02.09.2022 року позивачкою ОСОБА_1 сплачено за навчання студента ОСОБА_3 20 400 грн., що підтверджується дублікатом чека №0.0..1.

Із довідки про доходи №42 від 02.11.2022, виданої відокремленим підрозділом «Костопільський фаховий медичний коледж» Комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює у ВП «Костопільський фаховий медичний коледж» КЗВО «Рівненська медична академія» РОР та отримує заробітну плату, яка за січень-червень 2022 року склала 34979,28 грн.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , від якого вони мають спільних дітей 2012 та 2017 років народження, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 виданим 26.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області та серії НОМЕР_5 , виданим 21.03.2017 Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Згідно довідки №3444/09-06 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 05.12.2022 року ЦНАП виконавчого комітету Костопільської міської ради, відповідач ОСОБА_2 з сім`єю зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 працює в КП «Агромонтажналадка» з 08.09.2022 року на посаді слюсара-ремонтника та отримує заробітну плату, яка становить за вересень 2022 року 4242,35 грн, за жовтень 2022 року 5490,10 грн, за листопада 2022 року 5490,10 грн., що підтверджується довідкою КП «Агромонтажналадка» від 01.12.2022 року №33 та №АМ00-000004.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача грошові кошти додаткові витрати на сина, який продовжує навчання, в сумі 14867,00 грн., що є частиною понесених нею витрат у зв`язку з навчанням сина, що викликані особливими обставинами (витрати на проживання у гуртожитку, вартість навчання та плата за проходження практики), які, на її думку, мають зв`язок із розвитком певних здібностей сина, посилаючись на норми ст. 185 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Правовідносини щодо обов`язку утримувати повнолітнього сина застосовуються положення Сімейного кодексу України, закріплені у Главі 16 Кодексу (ст.ст.198-201).

У свою чергу, статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше і відповідно до ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Оскільки за змістом частини першої статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) то аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, але перелік обставин, які є підставою для стягнення.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

При цьому, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі №219/1766/18 та від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання регулюється ст. 199 Сімейного кодексу України. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, від 29 січня 2018 року у справі №622/373/16-ц.

Як встановлено судом, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30.05.2022 року у справі №564/385/22 з відповідача ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/15 частки заробітку /доходу/ ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 22 лютого 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Отже, саме за рахунок стягуваних аліментів на повнолітнього сина покриваються витрати на навчання, придбання підручників, канцелярії, проїзд до навчального закладу, проживання у гуртожитку за місцем його знаходження.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що у разі недостатності зазначених аліментів для покриття половини витрат на утримання повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , позивачка як одержувач аліментів не позбавлена права звернутися до суду із заявою про збільшення розміру раніше визначених аліментів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Майданік В. В.