Провадження № 2/752/3284/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним із моменту вчинення договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 23.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. за реєстровим № 5493.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.10.2007 року ОСОБА_3 видала довіреність відповідачу ОСОБА_2 , якою уповноважила його представляти її інтереси у відповідних органах з питань, пов`язаних із дарування, належної ОСОБА_3 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , на умовах, які відомі йому як представнику із усного договору доручення, укладеного між ними. 22.10.2007 року приватним нотаріусом КМНО Мойсеєнко Т.О. було посвідчено договір дарування за реєстровим № 4812, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_3 подарував позивачу належну на праві власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, 23.11.2007 року між ОСОБА_4 , яка діяла від мого імені на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Мойсеєнко Т.О. від 14.11.2007 року, за реєстровим № 5366 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування зазначеної квартири. В пункті 3 зазначеного договору вказано про те що відчужувана квартира належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мойсеєнко Т.О. від 22.10.2007 року, за реєстровим № 4812. Однак, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року, було визнано недійсним договір дарування від 22.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мойсеєнко Т.О. за реєстровим № 4812. Позивач вказує, що особисто участі в розгляді зазначеної справи не приймала, та про факт визнання договору дарування квартири від 22.10.2007 року, вона дізналась лише в грудні 2021 року із інформації на сайті Судової влади України. Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що рішенням суду було визнано недійсним договір дарування квартири від 22.10.2007 року, на підставі якого позивач володіла квартирою АДРЕСА_1 , та в подальшому її відчужила, уклавши договір дарування квартири від 23.11.2007 року, а відтак наявні підстави для визнання цього договору із моменту його вчинення також недійсним, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Третя особа в підготовче судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. було посвідчено договір дарування квартири, зареєстрований в реєстрі за № 5493, відповідно до умов якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 зазначеного договору, відчужувана квартира належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. від 22.10.2007 року за реєстровим № 4812.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року у справі № 752/11908/20, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, було задоволено. Визнано недійсним договір дарування від 22.10.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. за реєстровим № 4812 щодо квартири АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення сторонами не оскаржувалось, та набрало законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що договір дарування, на підставі якого позивач була власником спірної квартири, було визнано недійсним, а відтак наявні підстави для визнання недійсним договору дарування, за умовами якого вона відчужила зазначену квартиру на користь відповідача.

Сторона відповідача в ході розгляду справи пред`явлені позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти їх задоволення.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 236 ЦК України встановлено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача позов було визнано в повному обсязі, а тому суд вважає, що наявні підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір, та до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору за пред`явлену одну вимогу немайнового характеру.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири, - задовольнити.

Визнати недійсним із моменту вчинення договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 23.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. за реєстровим № 5493.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Олексіївка Леніського району Целіноградської області, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Головуючий Н.П. Чередніченко