Справа № 301/273/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді - Даруди І.А.,

при секретарі - Сатін Н.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Довжанської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 , про скасування рішення №252 від 05.11.2020 року Довжанської сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Довжанської сільської ради , відділу №2 у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про скасування рішення №252 від 05.11.2020 року Довжанської сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. В обгрунтування своїх вимог вказує, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2927.

Земельну ділянку під забудову даного житлового будинку, площею 0,07 га була їй виділена на ділянці батька без компенсації на підставі наказу радгоспу Ім.Горького № 141 від 03.11.1981.

ОСОБА_5 , який проживає в будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , облаштував майданчик для власного автомобіля безпосередньо під вікнами належного позивачу будинку. Для цього у 2016-2017 роках переніс належний позивачці паркан, поділивши таким чином земельну ділянку перед вікнами її будинку навпіл, забетонував і встановивши на новому місці стовпи, найближчий з яких розташований впритул до стіни її будинку, а майданчик площею приблизно 5x6 метрів засипав гравієм.

Даний майданчик, споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм та цільового використання земельної ділянки. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 , позивачка позбавлена можливості використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Шум від заведення автомобіля у будь- який час доби заважає її відпочинку та спокою, вихлопні гази, задимленість майже щодня проникають до будинку, чим створюють небезпеку для її життя та здоров`я. А у випадку загорання автомобіля, може згоріти і її будинок.

На вимоги позивачки повернути частину самозахопленої земельної ділянки ОСОБА_5 належним чином не реагує, поводить себе агресивно, земельну ділянку, яку позивачка роками використовувала під город, використовує не за її цільовим призначенням, чим створює перешкоди і у здійсненні приватизації земельної ділянки, не визнаючи самозахоплення ним землі, вимагає укласти з ним договір земельного сервітуту.

Тому позивачка змушена була письмово звертатись до сільської ради, на шо належного реагування та підтримки не отримала. В письмовій відповіді від 01.12.2016 сільський голова, посилаючись на позачергове рішення Довжанської сільської ради № 228 від 01.12.2016, пропонує укласти з ОСОБА_5 земельний сервітут.

У зв`язку з чим, позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до Іршавського районного суду з позивними вимогами про заборонити відповідачу ОСОБА_5 утримувати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно перед будинком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_5 повернути земельну ділянку у первісний стан шляхом демонтажу майданчику для азтомобіля, не перешкоджати ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку, розташовану перед належним їй будинком за адресою АДРЕСА_2 , згідно цільового призначення.

Рішенням Іршавського районного суду від 12.09.2018 справа №301/2600/17 позовні вимоги позивач задоволено в повному обсязі.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Іршавського районного суду від12.09.2018 задоволено та рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 скасовано.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.07.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2019 року задоволено та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2019 року скасовано, а рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2018 року залишено в силі.

Згідно інформації, яка розміщена на загальнодоступному сайті в мережі інтернет встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,0209 га., яка розташована на території Довжанської сільської ради АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу входить до земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,0298 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Суміжним землекористувачем за адресою АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_3 , якій на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зокрема встановлено, що третя особа ОСОБА_5 розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , 09.10.2020 зареєстрував її та отримав у Відділі у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0298 га, за кадастровим номером :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В подальшому, рішенням Довжанської сільської ради №252 від 05.11.2020 затверджено технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0298 га в АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 17.11.2020 Довжанською сільською радою здійснено державну реєстрацію права на вказану земельну ділянку за №39301404.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 в межах території Довжанської сільської ради Хустського (Іршавського) району Закарпатської області складена з порушенням прав позивача, як власника із захопленням відповідачем частини належної йому земельної ділянки при наявності відповідних матеріалів, а саме наказу радгоспу ім.Горького № 141 від 03.11.1981 та Рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 справа №301/2600/17.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не погоджувались, як суміжним землекористувачем межі земельної ділянки ОСОБА_5 .

Разом з тим, встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки серії та номер 674 від 18.06.2021 ОСОБА_5 подарував земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим, відповідач ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346.

За таких обставин встановлено, що відповідач набула право власності на самовільно захоплену частину земельної ділянки, яка належить позивачу, яку наказом радгоспу ім.Горького № 141 від 03.11.1981 виділено їй площею 0,7 га для будівництва житлового будинку за адресую АДРЕСА_1 .

Вважає, що реєстрація земельної ділянки від 09.10.2020 яку здійснив відділ у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, рішення Довжанської сільської ради №252 від 05.11.2020 та державна реєстрація Довжанської сільської ради від 17.11.2020 за №39301404 на вказану земельну ділянку є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Прийняття відповідачами оскаржуваних актів у формі рішення призвело до свавільного та протиправного позбавлення позивач права приватної власності на належну йому земельну ділянку, яку безпідставно було включено до складу іншої земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_5 .

Отже, що державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,0298 га, проведена з порушенням законодавства.

Зокрема, на момент державної реєстрації вищезазначеної земельної ділянки її частина не була вільна, так як вже перебувала у власності у позивача, а тому у зв`язку з проведенням державної реєстрації зазначеної земельної ділянки, позивач на сьогоднішні час позбавлений можливості внесення відомостей до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, яка належить йому на підставі наказу радгоспу ім.Горького № 141 від 03.11.1981, що є порушенням його прав.

Крім того на момент, державної реєстрації вказаної земельної ділянки, не взято до уваги Рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 справа №301/2600/17, в зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати рішення №252 від 05.11.2020 одинадцятої сесії сьомого скликання Довжанської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення та (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» яким затверджено технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0298 га в АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Скасувати державну реєстрацію від 18.06.2021 №219 земельної ділянки кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,0298 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Довжанської сільської ради АДРЕСА_1 , а також припинити право приватної власності ОСОБА_3 на дану земельну ділянку. Скасувати державну реєстрацію відділу в Іршавському районі Головного управліня Держгеокадастру у Закарпатській області від 09.10.2020 земельної ділянки кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,0298 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території АДРЕСА_1 .

За клопотання представника позивача ОСОБА_2 судом замінено відповідача -відділ №2 у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову на тих підставах, що посилання позивача на рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 року як на доказ того, що позивач є (був) належним користувачем земельної ділянки, чи її частини площею 0.0298 га з кадастровим номером :07:001:0346 в АДРЕСА_1 не можна брати до уваги з наступних підстав.

Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

По справі №301/2600/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 йшлося про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а не встановлення чи підтвердження права на конкретну земельну ділянку, чи повернення земельної ділянки належному користувачу.

В даному випадку у справі беруть участь інші особи, особи які не брали участі у справі №301/2600/17 при постановленні рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 року.

Зважаючи на наведене, всі доводи позивача та подані ним докази підлягають перевірці та оцінці на загальних підставах, а встановлені рішенням Іршавського районного суду від 12.09.2018 року обставини, нею, особою яка не брала участь у розгляді тієї справи можуть бути спростовані.

Отже позивачці ніколи і ніким не виділялася спірна земельна ділянка і будь які належні докази того, ніби позивачка була користувачем цієї ділянки відсутні.

Крім цього, доводи позивачки про відсутність її згоди на погодження меж не можна брати до уваги, оскільки орган місцевого самоврядування склав відповідний акт про безпідставну відмову від такого погодження.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області подав відзив на позовну заяву, стверджуючи, що відомості про площу і межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до листа від 25.10.2022 № 1698/420-22-0.36.3 відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельна ділянка зареєстрована за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,298 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 09.10.2022 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 розроблена ФОП ОСОБА_6 . Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) .

Отже, при внесенні відомостей про земельну ділянку, площею 0,298 га, за кадастровим номером :07:001:0346, до Державного земельного кадастру Відділ в Іршавському районі Головного управління діяв в межах і спосіб визначений чинним законодавством.

Щодо твердження позивача про те, що ним не погоджувалися, як суміжним землекористувачем, межі земельної ділянки ОСОБА_5 . Головне управління посилається на те, що Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного

цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц,

у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення

землевпорядної документації є допоміжною. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними

власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови

відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови

правомірних дій кожного із землекористувачів.

Крім цього, відповідно до листа від 25.10.2022 № 1698/420-22-0.36.3 відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області інформація щодо земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0346 про належність вищевказаної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , меш. АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 у відділі відсутні.

Положеннями частини десятої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області вважає, що доводи позову не грунтуються на законі та матеріалах справи, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, позивач не довів наявності факту порушень своїх прав та законних інтересів, тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що земельну ділянку було виділено на ділянці батька на підставі наказу Радгоспу в 1981 році. Будинок збудувала в 1982- 1985 роках, перед тим як виїхала в Москву. На земельній ділянці, де на даний час відповідач утримує автомобіль, користувала як город. Разом з тим в суді від призначення судом земельно - технічної експертизи для визначення меж, належності земельних ділянок та захоплення частини земельної ділянки відмовилася.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволені таких.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнала з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву, додатково пояснила, що відповідно до ст. 20 ЗК Української РСР від 08.07. 1970 року, що діяв на момент виникнення правовідносин право землекористування землекористувачів засвідчувався державними актами на право користування землею. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі. Відповідно до ст. 22 ЗК Української РСР від 08.07. 1970 року приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Однак, такого документа, як доказу позивачка суду не надала.

Крім цього, вважає, що позивачка втратила право на користування даної земельної ділянки, так як її право припинилося внаслідок того, що вона не використовувала протягом двох років підряд земельної ділянки, так як виїжджала в Москву.

Представник відповідача Довжанської сільської ради в Пилип М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім цього, позивачка ОСОБА_1 тривалий час не проживала в с. Довге та не користувалася земельною ділянкою. Реєстрація місця проживання за адресою АДРЕСА_1 відбулася тільки 04.10.2002 року, після закінчення будівництва будинку на земельній ділянці, після повернення ОСОБА_1 з м. Москва.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення орган місцевого самоврядування - Довжанська сільська рада діяла на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, тобто порядок прийняття рішення порушено не було, а тому таке рішення не може бути визнаним протиправним.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, причини нявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 15 березня 2022 року відносно третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 провадження по справі закрито у зв`язку з його смертю.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з слідуючих підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2927 (а.с.27)

Земельну ділянку під забудову даного житлового будинку, площею 0,03 га, яка в оригіналах та копіях наказу Садовинрадгоспу ім. Горького №141 від 3 листопада 1981 року, оглянутих та досліджених в судовому засіданні, виправлена на 0,007 га була їй виділена на ділянці батька без компенсації на підставі наказу радгоспу Ім. Горького № 141 від 03.11.1981 (а.с.17).

Суміжним землекористувачем за адресою АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_3 , якій на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки серії та номер 674 від 18.06.2021 ОСОБА_5 подарував земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим, відповідач ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346.

ОСОБА_5 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , 09.10.2020 зареєстрував її та отримав у Відділі у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0298 га, за кадастровим номером :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В подальшому, рішенням Довжанської сільської ради №252 від 05.11.2020 затверджено технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0298 га в АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що частина земельної ділянки площею 0,0209 га., яка розташована на території Довжанської сільської ради АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності входить до земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,0298 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), однак доказів на підтвердження такого твердження суду надано не будо.

Згідно статті 2 Кодексу земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені, зокрема, статтею 116 ЗК України, згідно з частинами першою та другою якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Разом з тим, відомості про площу і межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до листа від 25.10.2022 № 1698/420-22-0.36.3 відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області інформація щодо земельної ділянки за кадастровим номером :07:001:0346 про належність вищевказаної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , меш. АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 у відділі відсутні. Тобто підтвердження факту, що земельна ділянка, яка належить позивачці входить і до земельної ділянки відповідачки в суді не знайшло.

Крім цього, відповідно до ст. 20 ЗК Української РСР від 08.07. 1970 року, що діяв на момент виділення позивачці земельної ділянки, право землекористування землекористувачів засвідчувався державними актами на право користування землею. Зазначені документи видаються після вводу земельних ділянок в натурі. Відповідно до ст. 22 ЗК Української РСР від 08.07. 1970 року приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Однак, такого документа, як доказу позивачка суду не надала.

Суд також критично ставиться до пояснень позивачки ОСОБА_1 про те, що житловий будинок вона побудувала до виїзду до Росії, оскільки після повернення з м. Москва, вона зареєструвалася не у своєму будинку, і лише 04.10.2002 року зареєструвалася у будинку АДРЕСА_1 , що стверджується копією паспорта ОСОБА_1 .

Що стосується посилання позивачки на те, що реєстрація земельної ділянки від 09.10.2020 яку здійснив відділ у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, рішення Довжанської сільської ради №252 від 05.11.2020 та державна реєстрація Довжанської сільської ради від 17.11.2020 за №39301404 на вказану земельну ділянку є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 був власником житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 128) та Технічтим паспортом (а.с. 129 -138).

Рішенням Довжанської сільської ради № 231 від 01.12.2016 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, погосподарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , 09.10.2020 зареєстрував її та отримав у Відділі у Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0298 га, за кадастровим номером :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В подальшому, рішенням Довжанської сільської ради №252 від 05.11.2020 затверджено технічну документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0298 га в АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0298 га, кадастровий номер :07:001:0346 для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо твердження позивачки про те, що ним не погоджувалися, як суміжним землекористувачем, межі земельної ділянки ОСОБА_5 , то Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами". Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Такої ж позиції дійшла Велика Палата ВС України і справі №545/1149/17.

Крім цього, в матеріалах справи наявний акт обстеження земельної комісії від 09.08. 2016 року, наданий суду відповідачем, про те, що ОСОБА_1 не має претензій до ОСОБА_5 , що є доказом того, що позивачка не оспорювала межі земельної ділянки, крім того погоджувалася на те, що ОСОБА_5 може користуватися подвір`ям перед вікнами ОСОБА_1 , доріжкою, а при будівельних роботах без обмежень користуватися необхідною територією. (а.с.63).

За змістом пункту п`ятнадцятого частини першої статті 26 та статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7рп/2009 ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 4 ЦПК України.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду вказала на те. що захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що її законний інтерес полягає у можливості користуватися земельною ділянкою.

На переконання позивачки, порушення її законного інтересу відбулось внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування протиправного рішення, яке стосується процедури передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 .

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, таких підстав суд не знайшов, тобто дане рішення приймалося згідно вимог законодавства, компетентним органом, без порушень.

Згідно із статтею 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі -Закон).

Згідно із Законом державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (надалі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 6 Закону систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Внесення відомостей та надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначаються Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Порядком доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (із змінами).

Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

Отже, на сьогодні реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 вказаного Закону Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

На кожний об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва під час проведення державної реєстрації права власності на них вперше та на кожний об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості під час проведення державної реєстрації спеціального майнового права на них вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер відповідному об`єкту.

Частиною першою статті 14 Закону визначено таку підставу для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи як скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно з частиною другою статті 14 вказаного Закону у разі знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво) або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

Згідно з частиною третьою статті 26 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Виходячи з вищенаведеного, вищезгаданими положеннями закріплений порядок та підстави для проведення державної реєстрації змін в частині припинення права власності на земельну ділянку.

На даний час Держгеокадастр, його структурні підрозділи та посадові особи -державні кадастрові реєстратори здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; веде поземельні книги та видає Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Відомості до Державного земельного кадастру вносяться у відповідності до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 17.10.2012 за № 1051.

Відповідно до статті 9 закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

При цьому слід зауважити, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відомості про площу і межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до листа від 25.10.2022 № 1698/420-22-0.36.3 відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельна ділянка зареєстрована за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,298 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 09.10.2022 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 розроблена ФОП ОСОБА_6 . Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, при внесенні відомостей про земельну ділянку, площею 0,298 га, за кадастровим номером :07:001:0346, до Державного земельного кадастру Відділ в Іршавському районі Головного управління діяв в межах і спосіб визначений чинним законодавством.

Крім того, жодного доказу на підтвердження обгрунтування своїх вимог про те, що земельна ділянка за кадастровим номером :07:001:0346 площею 0,298 га з цільовим призначенням: 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що передана ОСОБА_5 і земельна ділянка, якою користується позивачка ОСОБА_1 , є однією і тією ж земельною ділянкою, або, як стверджує ОСОБА_1 є її частиною суду не надано.

Одночасно, позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 стверджуючи, що земельна ділянка, якою користується позивачка входить до земельної ділянки відповідачки, тобто накладається, відмовилась від призначення по справі судової земельно-технічної експертизи, хоча питання накладення земельних ділянок потребує спеціальних знань і у відповідності до ст. 103 ЦПК України вирішується шляхом призначення експертизи.

Що стосується посилання позивачки на те, що на момент, державної реєстрації вказаної земельної ділянки, не взято до уваги Рішення Іршавського районного суду від 12.09.2018 справа №301/2600/17, суд оцінює критично, оскільки предметом даного спору було припинення порушень правил добросусідства, а не встановлення чи підтвердження права на конктретну земельну ділянку, чи повернення земельної ділянки належному користувачу.

Положеннями частини десятої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частино 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені вище обставини, суд, вважає, що доводи позову не грунтуються на законі та матеріалах справи, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, позивач не довів наявності факту порушень своїх прав та законних інтересів, тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 80, 83, 89, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 78,116,118, 121, 122, 140 ЗК України, ст.ст. 20,22,36 ЗК Української РСР від 08.07.1970 року, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 19 Конституції України,-

Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Довжанської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_3 , про скасування рішення №252 від 05.11.2020 року Довжанської сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2023 року.

Суддя: І. А. Даруда