Справа 688/2867/23
№ 2/688/661/23
Рішення

іменем України

(заочне)

19 вересня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

з участю прокурора Облог Р.А.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівці цивільну справу за позовом Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.

07 липня 2023 року керівник Шепетівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , яка є громадянкою РФ, успадкувала на праві спільної часткової власності частину земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП імені Лесі Українки с. Плесна Шепетівського району, площею 1,0600 га з кадастровим номером :04:009:0045, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 грудня 2016 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на зазначену частку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право спільної часткової власності на решту земельної ділянки станом на 05 липня 2023 року не оформлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є іноземною громадянкою, впродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її, просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області частину вищевказаної земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор Облог Р.А. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник особи, в інтересах якої заявлено позов Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях, наданих суду, просив розгляд справи проводити без участі представника. Зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

Позиція сторони відповідачів та третьої особи.

Відповідач ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Згідно довідок АТ «Укрпошта» від 10 липня та 02 серпня 2023 року поштові відправлення повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала.

Третя особа ОСОБА_1 та представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2023 року по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 19 вересня 2023 року.

Ухвалою суду від 07 липня 2023 року задоволено заяву керівника Шепетівської окружної прокуратури про забезпечення позову, накладено арешт на 1/4 частину земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:009:0045, площею 1,06 га, яка знаходиться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Крім того, заборонено ОСОБА_4 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання вказаних земельних ділянок.

Судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки, відзив не подала.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить право спільної часткової власності на частину земельної ділянки площею 1,06 га, з кадастровим номером :04:009:0045, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Вказану частину земельної ділянки відповідач успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2001 року серії АВР №764006.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Шепетівської районної державної адміністрації з заявою, в якій просила затвердити протокол розподілу земельних часток (паїв) між громадянами та передати їй у власність спірну частку земельної ділянки згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

04 листопада 2016 року Шепетівська районна державна адміністрація, розглянувши вищевказану заяву, видала розпорядження №346/2016-р про передачу для ОСОБА_4 у власність земельної ділянки (1/4) з кадастровим номером :04:009:0045 площею 1,0600 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видачу їй інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно взамін сертифікату.

14 грудня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на спірну частину земельної ділянки. Іншими співвласниками вказаної земельної ділянки в рівних частинах по є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №338003560 від 05 липня 2023 року та відповіддю відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за вих. №2169/281-23 від 13 червня 2023 року.

На момент успадкування зазначеної вище спірної земельної ділянки та державної реєстрації права власності, ОСОБА_4 була іноземцем.

Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 08 грудня 2022 року, ОСОБА_4 документована посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07 червня 2012 року терміном дії «безстроково» на підставі наданого ВГІРФО УМВСУ в Хмельницькій області 23 травня 2012 року дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.3 ч.3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В заяві-анкеті зазначено: паспорт громадянина НОМЕР_2 від 24 січня 2012 року терміном дії до 24 січня 2022 року, місце проживання на території РФ: АДРЕСА_2 , Паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон Управлінням не документувалась, що підтверджується інформацією УДМС в Хмельницькій області від 07 лютого 2023 року.

Шепетівський відділ ДРАЦС у Шепетівському районі Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у своїй відповіді за вих. №1397/23.21-36 від 06 грудня 2022 року повідомив про відсутність в архіві відділу та у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_4 .

Згідно листа Головного управління Держгеокадатру у Хмельницькій області за вих. №22-0.401-394/2-23 від 03 лютого 2023 року, у зв`язку з відсутністю коштів, виділених на сплату судового збору, просить Шепетівську окружну прокуратуру вжити в інтересах Управління як органу, уповноваженого на здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, заходи представницького характеру з метою усунення порушень законодавства.

Застосовані норми права.

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Мотиви та висновки суду.

У зв`язку з тим, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до положень ст. 145 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на лист прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку, повідомили про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на день надходження даного позову до суду самостійно не реалізувало своє процесуальне право, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення (з 14 грудня 2016 року по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку ОСОБА_4 незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_4 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 4026 грн. судового збору, що складається з судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 2684 грн., та судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держеокадастру у Хмельницькій області частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0045 площею 1,06 га, яка знаходиться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Хмельницької обласної прокуратури (код , р/р UA0002814, МФО 820172, Державна казначейська служба України м. Київ) судовий збір в розмірі 4026 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - Шепетівська окружна прокуратура, місцезнаходження: вул. Сергія Оврашка, 43, м. Шепетівка Хмельницької області;

особа, в інтересах якої заявлено позов Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місцезнаходження вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в с. Верхній Ясенів, Верховинського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 29 квітня 2003 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК