Справа № 677/454/23
Провадження № 2-к/677/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді - Шовкуна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Красилів клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення іноземного суду про розірвання шлюбу, що не підлягає примусовому виконанню.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 22.03.2023 року, клопотання ОСОБА_1 прийнято до розгляду, про надходження клопотання про визнання в Україні рішення іноземного суду у п`ятиденний строк письмово повідомлено заінтересовану особу Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та запропоновано Хмельницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у місячний строк подати до Красилівського районного суду Хмельницької області можливі заперечення проти цього клопотання.

03.04.2023 року від Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як заінтересованої у справі особи, надійшла відповідь від № 156/31.14-20 від 30.03.2023 року, в якій представник заінтересованої особи О. Янцеловська заперечень проти клопотання не висловила, просила суд прийняти обґрунтоване, справедливе та неупереджене рішення по справі та розглянути справу без участі представника відділу.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року клопотання призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Головатюк Л.А. не з`явилися, представник заявника подала до суду заяву про розгляд клопотання у її та заявника відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, додатково повідомила, що в судах України справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не розглядалась та рішення у такій справі не ухвалювалось.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутність вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у ст.81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 2 ст. 462 ЦПК України у разі, якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Вказане кореспондується з положеннями ст. 11 Закону України «Про міжнародне право».

Порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, передбачений ст. 472 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому ст.464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Підстави для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду передбачені статтею 468 ЦПК України, за якою клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 473 ЦПК України у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорювання батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як встановлено судом, сторони - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 брали участь у судовому процесі, оскільки згідно з Розділом «Передумовами справи» рішення 238/2016, кожен із подружжя викликався окремо для підтвердження цієї заяви, а також для укладення регуляторної угоди рішення. На підставі схвалення регуляторної угоди від 22.03.2016 року, укладеної між сторонами, Секретарем суду першої інстанції № 6 м. Малага, провінція Малага, Іспанія, пані Пілар Куадрос Родрігес 20.06.2016 року було ухвалено рішення про розірвання шлюбу.

Рішення 238/2016 від 20.06.2016 року набрало законної сили 20.06.2016 року, оскільки в резолютивній частині рішення вказано, що воно оскарженню не підлягає.

Між Україною та Іспанією не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, а тому рішення суду Іспанії визнається в Україні за принципом взаємності, який полягає в тому, що держава, яка дотримується цього принципу, надає на своїй території аналогічні права і бере на себе аналогічні зобов`язання.

Визнання вказаного рішення іноземного суду в Україні необхідне ОСОБА_1 для отримання у органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання ОСОБА_1 та визнати в Україні рішення країни Іспанія про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке не підлягає примусовому виконанню, оскільки передбачених ст.468 ЦПК України підстав для відмови в задоволенні клопотання судом не встановлено.

Як вже зазначалось, вказане рішення набрало законної сили, було постановлено на підставі схвалення регуляторної угоди від 22.03.2016 року, укладеної між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, раніше не ухвалювалось і у провадженні суду України немає справи у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і з тих самих підстав, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді, вказане рішення раніше в Україні не визнавалось. Таким чином, клопотання слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 11, 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 462,468,471-473 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, задовольнити.

Визнати на території України рішення іноземного суду, яке не підлягає примусовому виконанню, а саме, рішення Суду першої інстанції № 6 м. Малага, провінція Малага, країна Іспанія, від 20.06.2016 року у справі № 95/2016, яке набрало законної сили, про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 17.03.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції (актовий запис № 05), та вважати шлюб розірваним.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Шовкун