Справа № 534/692/23
Провадження №2/534/161/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозова В.Ю. за участі секретаря судового засідання: Хвіст Т.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає встановити порядок користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта № П-4 від 09.02.2023, а саме: виділити в користування ОСОБА_2 : житлову кімнату «7»; площею 13,7 кв.м.; частину приєднаної житлової кімнати «6», площею 6,7 кв.м.; балкон, площею 0,8 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 : житлову кімнату «5»; площею 9,4 кв.м.; житлову кімнату «6» площею 10,1 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м; -залишити в спільному користуванні сторін коридор «1», площею 13,2 кв.м. вбиральню «3» площею 1,0 кв.м., ванну кімнату «2», площею 2,7 кв.м., кухню «4», площею 7,2 кв.м. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати, які складаються з 1 073 60 коп. витрат на сплату судового збору, 5 000 грн витрат на правничу допомогу, 6 840 грн витрат по сплаті висновку експерта № П-4 від 09.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2019 серії ННТ №986580 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина вказаної квартири належить ОСОБА_3 . Із технічного паспорта від 08.12.2015 вбачається, що згадана квартира має загальну площу 66, 5 кв.м., а тому в ній можливе проживання обох співвласників житла. Проте відповідач, разом із своїм чоловіком проживає в квартирі АДРЕСА_1 та користується квартирою на власний розсуд, без врахування права власності на зазначене житло позивача. ОСОБА_2 неодноразово зверталась усно до відповідача із вимогою про припинення порушення з її сторони законних прав на володіння та користування належного ОСОБА_2 нерухомого майна, при цьому такі вимоги були проігноровані. Відповідач не визнає права володіння частиною квартири за ОСОБА_2 не дозволяє користуватися квартирою, між ними постійно виникають суперечки щодо права користування квартирою, у зв`язку з вище викладеним позивач вимушена звернутися до суду із вимогою про встановлення порядку користування спірною квартирою.

Ухвалою суду від 29.05.2023 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.08.2023 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кобеляцький Д.М. позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 будучи повідомленою у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалася.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2019 серії ННТ №986580 виданого державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина вказаної квартири належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 357, 358 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Так, позивачу на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , інша частина належить відповідачу.

Відповідно до п.14 постанови № 20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 Постанови №7 від 04 жовтня 1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Згідно із технічного паспорта від 08.12.2015, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 66, 5 кв.м., із яких: коридор «1» площею 13,2 кв.м., ванна кімната «2» площею 2,7 кв.м., вбиральня «3» площею 1,0 кв.м., кухня «4» 7,2 кв.м., кімната «5» площею 9,4 кв.м., кімната «6» площею 16,80 кв.м., кімната «7» площею 13,7 кв.м. , балкон 0,8 кв.м., балкон 1,7 кв.м.

Оскільки, позивач є співвласником 1/2 частки квартири, самостійно співвласники не домовились щодо порядку користування квартирою, суд приходить до висновку, що вимоги встановлення порядку користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , підлягають до задоволення виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату «7», площею 13,7 кв.м.; частину приєднаної житлової кімнати «6», площею 6,7 кв.м.; балкон, площею 0,8 кв.м. Виділити в користування ОСОБА_3 : житлову кімнату «5» площею 9,4 кв.м.; житлову кімнату «6» площею 10,1 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м. Залишити в спільному користуванні сторін коридор «1», площею 13,2 кв.м. вбиральню «3» площею 1,0 кв.м., ванну кімнату «2», площею 2,7 кв.м., кухню «4», площею 7,2 кв.м.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд вказує, що між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» в особі керуючого партнера Шашликова Д.Г., який діє на підставі Статуту укладено договір про надання правової допомоги від 24.03.2023 №59/2023.

Згідно акту про надання правової допомоги від 30.03.2023 адвокатське об`єднання «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» надало, а ОСОБА_2 отримала правову допомогу, що полягає в зборі та аналізі доказів і документів для подання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач належним чином документально підтвердив такі витрати, з врахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн.

Згідност.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073 грн 60 коп. та згідно платіжної інструкції від 02.02.2023 №0.0..1 ОСОБА_2 сплачено 6 840 грн за оцінку вартості квартири та порядку користування.

Враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 1 073 грн 60 коп. та витрати понесені з проведенням експертизи в сумі 6 840.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити повністю.

Встановити порядок користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта № П-4 від 09.02.2023, а саме:

-виділити в користування ОСОБА_2 : житлову кімнату «7»,

площею 13,7 кв.м.; частину приєднаної житлової кімнати «6», площею 6,7 кв.м.; балкон, площею 0,8 кв.м.;

-виділити в користування ОСОБА_3 : житлову кімнату «5»

площею 9,4 кв.м.; житлову кімнату «6» площею 10,1 кв.м., балкон площею 1,7 кв.м;

-залишити в спільному користуванні сторін коридор «1», площею 13,2 кв.м.

вбиральню «3» площею 1,0 кв.м., ванну кімнату «2», площею 2,7 кв.м., кухню «4», площею 7,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з 1 073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп. витрат на сплату судового збору, 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 коп. витрат на правничу допомогу, 6 840 (шість тисяч вісімсот сорок гривень) 00 коп. витрат по сплаті висновку експерта № П-4 від 09.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які не розголошуються судом під час оголошення рішення

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ