ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Суми

Справа №591/2731/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/368/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року, в складі судді Шелєхової Г.В., постановлену у м. Суми, повний текст якої складено 31 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2016 року скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») 8506 грн 48 коп заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 1378 грн на компенсацію судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, та 1515 грн 80 коп на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання рішення суду Зарічним районним судом м. Суми 13 березня 2017 року видано виконавчі листи.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 02 березня 2020 року.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 8506 гр 48 коп заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 1378 грн на компенсацію судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, та 1515 грн 80 коп на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 13 березня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми на виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року видано виконавчі листи, які за приписами статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Вказує, що спірний виконавчий лист не має юридичної сили, тобто є недійсним в силу закінчення строку пред`явлення його до виконання.

Вважає, що знаходження виконавчого листа у стягувача призводить до правової невизначеності та зайвого очікування боржника про стягнення боргу, вчиненого з порушенням законного порядку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Ляхова І.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 5912731/16-ц від 27 вересня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 123-126, т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2016 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 8506 грн 48 коп заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 1378 грн на компенсацію судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, та 1515 грн 80 коп на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 216, т. 1).

На виконання рішення суду Зарічним районним судом м. Суми 13 березня 2017 року видано виконавчі листи.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 02 березня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, яке набрало законної сили не виконано, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, посилається на закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Проте, до переліку вищезазначених обставин, за наявності яких можливе визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не віднесено пропуск передбаченого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Окрім того, обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором не припинений, рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано, також інших підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визнання непред`явленого до виконання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з огляду на пропуск строку пред`явлення його до виконання позбавляє стягувача потенційної можливості реалізувати передбачене ст. 433 ЦПК України право на звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню в силу закінчення строку пред`явлення його до виконання, оскільки за положеннями п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина