Справа № 183/6747/22
№ 2/183/3506/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:
- визнання ОСОБА_2 такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , -
18 жовтня 2022 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 10.05.2011. 07.10.2022 позивачкою отримано акт про не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 більше ніж два роки. Відповідач виїхав на постійне місце проживання за кордон і повертатися не збирається. Позивач зазначає, що на даний час відповідач у вказаній квартирі, яка їй належить, не проживає більше ніж два роки і проживати наміру не має З`явитись до органів реєстрації місця проживання громадян відповідач не має змоги так як постійно проживає за кордоном. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача, але не проживає, позивачка позбавлена права вільно розпоряджатися своїм майном і це обмежує її права, як власника житла.
Ухвалою судді від 26 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі.
Позивач у судове засідання не з`явилась, 06 грудня 2022 року представник позивача адвокат Вислоцька Г.О. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.
У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маймор С.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 1081, є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с.07/. Вказаний факт належності на праві приватної власності позивачеві зазначеного нерухомого майна також підтверджується належним чином засвідченою позивачем копією витягу про державну реєстрацію прав від 27 травня 2011 року № 30105678 /а.с.09/.
Згідно з отриманою судом інформацією із відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 24 жовтня 2022 року № 3215/0/2-22 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.20/.
Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, а саме з копії акту від 07 жовтня 2022 року № 1139, складеного головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ткаля І.А., у присутності жителів кв. АДРЕСА_3 , громадянин ОСОБА_2 , 1992 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але за вказаною адресою не проживає з 2018 року /а.с.14/.
Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 401, ч. 3 ст. 404 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Положеннями п. 5 ч. 1 статті 406 ЦК України визначено, що сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.
Отже, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає більше трьох років підряд у квартирі АДРЕСА_1 , де право власності належить позивачеві, при цьому відповідач не знятий з реєстрації, доказів поважності причин не проживання (не використання сервітуту) відповідача суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 порушує права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 31 січня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП невідомий; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.О. Парфьонов