П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 761/15501/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/4418/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Фролової І.В., 04 липня 2022 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

В квітні 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПрАТ «Київський страховий дім» на її користь 160387,05 грн, з яких: 150387,05 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 травня 2018 року близько 19.20 годин по вулиці Героїв Космосу в місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу AM № 0413147 від 06 червня 2017 року, та транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить позивачці на праві власності. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/7032/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП.

Позивач зверталась до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомлення про подію та з вимогою виплатити страхове відшкодування, однак ПрАТ «Київський страховий дім» страхове відшкодування не виплатив.

Розмір матеріального збитку визначений у Звіті про оцінку КТЗ № 01-12/07 від 12 липня 2018 року, і становить 150387,05 грн.

Також позивачем заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди у розмірі 100000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі суму завданої майнової шкоди в розмірі 50387, 05 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 503, 87 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ПрАТ «Київський страховий дім», але наділяється правами за цим договором, оскільки на її або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. А тому підлягає стягненню з ПрАТ на користь позивача сума завданої майнової шкоди в межах ліміту відповідальності Полісу АМ/0413147 у розмірі 100000,00 грн. Інша частина суми, що виступає різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 50387,05 грн підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 .

Вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн залишена без задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження доводів позивача.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважав за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 1503,87 грн стягнути з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог до кожного з відповідачів.

Не погодилась із рішенням суду третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, представник вказує на те, що у звіті вартість відновлювального ремонту у розмірі 150387,05 грн визначена без врахування зносу, натомість звіт містить і вартість відновлювального ремонту з урахування зносу, яка становить 61981,92 грн, а страховик має обов`язок по виплаті саме вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу. Крім того матеріали справи не містять даних про здійснення позивачем ремонту на СТО, яка є платником податку на додатну вартість, а у звіті взяті ціни визначені з урахуванням цього податку. Таким чином, суд першої інстанції невірно визначив розмір відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика.

З огляду на зазначене вище, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму страхового відшкодування зі 100000 грн до 5651,6 грн, в решті позову - відмовити. Стягнути з позивача на користь МТСБУ понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.17-18)

02 травня 2018 року близько 19.20 годин по вулиці Героїв Космосу в місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вказані обставини встановлені Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/7032/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 04 червня 2018 року (а.с.9).

На момент вчинення ДТП транспортний засіб марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований полісом ПрАТ «Київський страховий дім» №АМ/0413147 від 06 червня 2017 року, у якому визначена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну становить 100000,00 грн на одного потерпілого, при цьому розмір франшизи складає 1000,00 грн (а.с.14,92).

ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , зверталась до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію від 03 травня 2018 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 18 липня 2018 року, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування (а.с.10,11).

Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 01-12/07 від 12 липня 2018 року, складеного ФОП ОСОБА_5 за замовленням ОСОБА_1 :

§ вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 150387,05 грн;

§ ринкова (дійсна) вартість автомобіля, без обліку аварійних пошкоджень на дату оцінки з урахуванням ПДВ, становить 209002,6 грн;

§ вартість матеріального збитку становить 61981,92 грн.

В мотивувальній частині звіту (питання 3) вказано, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, визначається як вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу замінних деталей і втрати товарної вартості. В тексті звіту не вказано про врахування у вартість матеріального збитку сум податку на додану вартість, також не зазначено про це у ремонтній калькуляції № 5575, що є додатком до нього (а.с.19-46).

Матеріали справи не містять даних і відповідачами не вказувалось про виплату позивачу відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок зазначеної ДТП.

МТСБУ в листі від 16 грудня 2021 року повідомило позивача про те, що ПрАТ «Київський страховий дім», як страхова компанія, позбавлена ліцензії та не є членом МТСБУ, проте не визнана банктрутом (а.с.85).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду справи апеляційним судом ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення з 10 серпня 2018 року, але діяльність юридичної особи не припинена.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 1194 ЦК України зазначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п.п. 20.2, 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту «ґ» п. 41.1, підпункту «а» п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Статтею 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в абзаці 3 п. 2.5 Положення про застосування Держфінпослуг заходів впливу (затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 13 листопада 2003 року №125) прямо передбачено, що в разі призупинення або анулювання ліцензії страховика заборона на здійснення страхової діяльності не поширюється на виконання зобов'язань за вже укладеними договорами.

Верховний Суд у Постанові від 29 червня 2022 року у справі № 607/5938/20 вказав на те, що за змістом ст.1166 ЦК України , за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17; від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц; від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 та ін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц вказано на те, що Закон не передбачає обов'язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Крім того, у п.п. 136, 137 указаної постанови зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у п. 80 цієї постанови - винною особою.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та у Постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц висловила наступний правовий висновок.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

З наведених обставин справи вбачається, що 02 травня 2018 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб ««Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахованою у відповідача ПрАТ «Київський страховий дім», розмір матеріального збитку визначений у сумі 100000 грн, при цьому розмір франшизи складає 1000 грн.

Позивач зверталась до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію та з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування. Однак, матеріали справи не містять даних, і відповідачами не вказувалось, про виплату позивачу відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок зазначеної ДТП. А отже суд має виходити з того, що відповідачами не було здійснено відшкодування заподіяних позивачу збитків.

ПрАТ «Київський страховий дім», як страхова компанія позбавлена ліцензії та не є членом МТСБУ, проте не визнана банкрутом, її діяльність не припинена.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика (у випадках, визначених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика (МТСБУ) про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Разом з тим, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування

В будь-якому випадку, обов'язок з виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а в разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ. Однак, втрата членства в МТСБУ та позбавлення права на здійснення страхової діяльності не припиняє обов'язок її страховика - ПрАТ «Київський страховий дім» виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Закон також не передбачає обов'язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Разом з цим, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, саме на МТСБУ покладається обов`язок здійснення компенсаційних виплат. Вказане свідчить про те, що рішення суду щодо визначення розміру страхового відшкодування може вплинути на права МТСБУ, яке було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що в свою чергу свідчить про наявність права на оскарження рішення суду.

Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 01-12/07 від 12 липня 2018 року, складеного ФОП ОСОБА_5 за замовленням ОСОБА_1 :

§ вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 150387,05 грн;

§ ринкова (дійсна) вартість автомобіля, без обліку аварійних пошкоджень на дату оцінки з урахуванням ПДВ, становить 209002,6 грн;

§ вартість матеріального збитку становить 61981,92 грн.

В мотивувальній частині звіту (питання 3) вказано, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, визначається як вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу замінних деталей і трати товарної вартості (а.с.19-26).

Виходячи з положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку з цим, слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги МТСБУ про те, що судом першої інстанції невірно визначено розмір страхового відшкодування у сумі 100000 грн. Відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» має обов`язок по виплаті матеріального збитку з урахуванням зносу, який визначений суб`єктом оціночної діяльності у сумі 61981,92 грн. При цьому, умовами договору страхування визначена сума франшизи в розмірі 1000,00 грн, на яку зменшується сума страхового відшкодування. А отже стягненню з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача підлягає сума в розмірі 60981,92 грн.

Разом з цим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги МТСБУ щодо наявності врахування у вартість матеріального збитку сум податку на додану вартість, оскільки вказане не вбачається ні з тесту звіту суб`єкта оціночної діяльності, ні з ремонтної калькуляції № 5575, що є додатком до нього.

За загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, але поза межами страхового відшкодування.

В порядку ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку з цим у винної особи виникає обов`язок по здійсненню відшкодування у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що в даній справі становить 89405,13 грн. Таким чином, судом першої інстанції невірно визначений і обсяг відповідальності відповідача ОСОБА_2 .

В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Проте, в силу ч.4 цієї норми суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

А отже, враховуючи виявлене апеляційним судом неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо визначення розміру відповідальності страховика, наявні підстави і для перегляду рішення суду в частині вирішення позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_2 , так як обов`язки відповідачів є пов`язаними між собою, проте не є солідарними, як зазначала позивач у вимогах.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення на корить позивача з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» суми страхового відшкодування в розмірі 60981,92 грн, а з відповідача ОСОБА_2 суми в розмірі 89405,13 грн.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами у справі не оскаржується, під час розгляду справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права в цій частині. А тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не становить предмет розгляду апеляційного суду.

В порядку ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1603,87 грн, виходячи із ціни позову 160387,05 грн, про інші витрати заявлено не було.

До задоволення підлягають вимоги на суму 150387,05 грн при цьому з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає стягнення сума 60981,92 грн, що становить 38 %, а з відповідача ОСОБА_2 сума 89405,13 грн, що становить 56 %. А отже стягненню на користь позивача з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає 38% понесених судових витрат, що становить 609,47 грн, а з відповідача ОСОБА_2 підлягає 56% понесених судових витрат, що становить 898,17 грн.

Враховуючи, що третя особа у справі має всі права учасника справи, то і понесені третьою особою судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги також підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні з апеляційної скаргою МТСБУ сплачено 2406,00 грн судового збору (а.с.121). А отже стягненню на користь МТСБУ з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає 38% понесених судових витрат, що становить 914,28 грн, а з відповідача ОСОБА_2 підлягає 56% понесених судових витрат, що становить 1347,36 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким дані вимоги задовольнити частково:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди у розмірі 60981,92 грн та судові витрати в розмірі 609,47 грн. а всього 61591 (шістдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) гривню 39 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди в розмірі 89405,13 грн та судові витрати в розмірі 898,17 грн, а всього 90303 (дев`яносто тисяч триста три) гривні 30 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати понесені на стадії апеляційного перегляду справи в розмірі 914,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати понесені на стадії апеляційного перегляду справи в розмірі 1347,36 грн.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України (, місце знаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М.Андрієнко

Н.В.Поліщук