КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/32576/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15218/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Притули Н.Г., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року у справі № 761/32576/15-ц.

В обґрунтування заяви зазначав, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з поважних причин, оскільки позивач заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року та виконавчий лист не отримував. Вказував, що він є громадянином Естонської Республіки і від дати ухвалення рішення суду до цього часу жодного разу не відвідував Україну. Таким чином, позивач не знав про існування строку, встановленого для примусового виконання рішення суду, та про необхідність отримання виконавчого листа.

При цьому, не будучи обізнаним з особливостями чинного процесуального законодавства позивач керувався нормою ч. 4 ст. 431 ЦПК України, згідно з якою протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом. Також просив врахувати, що з 2020 року діяли карантинні обмеження, тому позивач не мав змоги приїхати до України, а у 2022 року на території України запроваджено воєнний стан (а.с. 86-89).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 111-114).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 09 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року у справі № 761/32576/15-ц (а.с. 119-125).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що судом першої інстанції не взято до уваги як належний доказ копія паспорта заявника, в якому відсутні відмітки про перетин кордону України, що свідчить про неможливість отримати виконавчий лист та пред`явити його до виконання. Крім того, судом не враховано, що позивачем розірвано договір про надання правової допомоги з попереднім представником. Вказував, що адвокат Лесик Б.Б. отримав виконавчий лист лише 03 січня 2023 року, що фактично унеможливило подання його на виконання та обумовило необхідність звернення із заявою про поновлення строку, встановленого для примусового виконання. Звертав увагу, що ухвала суду не містить жодних висновків суду щодо тверджень заявника про те, що він будучи громадянином іноземної держави не був обізнаним з особливостями чинного процесуального законодавства України, які встановлюють строки та регламентують порядок виконання судових рішень. Оскільки причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними, вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про розгляд справи апеляційним судом були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси про що у справі є докази. Апелянт ОСОБА_1 був сповіщений врученням повідомлення його представнику - адвокату Лесик Б.Б. про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення 18 жовтня 2023 року особисто адресату рекомендованого поштового відправлення. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б. не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Повідомлення ОСОБА_2 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 137-141).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року у справі № 761/32576/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100000,00 Євро заборгованості за договором позики, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.10.2015 року складає 2522000,00 грн., 139285,61 грн. трьох процентів річних, 372258,08 грн. процентів за користування позикою та 744516,16 грн. пені, а всього 3778059,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6090,00 грн. судового збору (а.с. 74-78).

Копію рішення суду отримав уповноважений представник позивача за адресою, яка зазначена в позовній заяві, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 11 серпня 2016 року (а.с. 80а).

Рішення суду набрало законної сили 24 вересня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою представника позивача 03 січня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 761/32576/15-ц. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 25 вересня 2019 року (а.с. 96-97).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, заявник просив поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Судом встановлено, що заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року у справі № 761/32576/15-ц набрало законної сили 24 вересня 2016 року. Копію рішення суду отримав уповноважений представник позивача 11 серпня 2016 року засобами поштового зв`язку. При цьому, з заявою про видачу виконавчого листа позивач чи його представник протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили до суду не звертався.

Апеляційний суд погодився з висновком районного суду, що надана позивачем копія паспорта позивача ОСОБА_1 як громадянина Естоніїне свідчить про неможливість отримати виконавчий лист та пред`явити його до примусового виконання або особисто, або через уповноваженого представника, який звернувся до суду із позовом та приймав участь при розгляді справи судом.

Доказів розірвання договірних відносин з представником, який надавав правову допомогу при зверненні до суду з позовом та під час розгляду справи судом першої інстанції, заявником до суду не надано.

На час звернення заявника із даною заявою строк пред`явлення виконавчого документа до виконання вже був пропущений.

Посилання апелянта на встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України з 19 грудня 2020 року та введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року є безпідставними з огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 25 вересня 2019 року, тобто до настання вказаних обставин.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 була подана до районного суду його представником - адвокатом Бірюліним Л.Ю. та останній уточнював заявлені позовні вимоги та подавав до районного суду заяви і клопотання, вказане свідчить, що позивач діяв через представника, який є професійним юристом (адвокатом), а тому, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив доводи представника апелянта - адвоката Лесика Б.Б., про необізнаність позивача ОСОБА_1 з національним законодавством України, як підставу скасування оскаржуваної ухвали і поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Жодних поважних обставин, які б завадили ОСОБА_1 чи його уповноваженому представнику отримати та пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановленого законом строку, заявником не вказано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а тому правильно відмовив у поновленні пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 листопада 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова