БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2565/22
Провадження № 2/497/145/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Деревенського І.Ю.,

позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника третьої особи за первісним позовом ОСОБА_3 ,

представника третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду та просить постановити рішення, яким:

- розірвати шлюб, зареєстрований між ним, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ізмаїльським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 733;

- визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує позивач тим, що 11.10.2014 року між ним, позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Ізмаїльським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис 733.

За час сумісного життя у подружжя народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протягом спільного життя між ним, позивачем та відповідачем склалися різні погляди на життя, на ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сім`єю. Разом не проживають з серпня 2022 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між ними, як подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалась та існує формально.

З цих підстав позивач прийшов до висновку, що збереження сім`ї не можливо.

Щодо визначення місця проживання їх спільної дитини, то позивач вказує на те, що між ним та дружиною досягнуто угоди з урахуванням інтересів їх дитини. Так, донька з серпня 2022 року проживає з ним, позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , повністю перебуває на його утриманні та забезпеченні. Він, як батько опікується інтересами і потреба доньки, займається її вихованням, слідкує за її розвитком і здоров`ям.

Він, позивач не перешкоджає відповідачці у спілкуванні з донькою.

З метою не допущення непорозумінь щодо дитини, та діючи виключно в її інтересах, позивач наполягає на визначені місця проживання дитини саме з ним, батьком.

За викладених обставин, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 18.01.2023 року о 09:00 годині.

В підготовчому засіданні 18.01.2023 року:

- позивач наполягав на позовних вимогах, просив задовольнити у повному обсязі;

- відповідач позовні вимоги не визнала, просила надати строк для підготовки та подачі зустрічного позову.

Протокольною ухвалою від 18.01.2023 року суд, клопотання відповідача задовольнив, та відклав підготовче засідання на 09:00 годину 31.01.2023 року, надавши час та підготовки та подачі зустрічного позову (а.с.37).

30.01.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с.40-57).

В обґрунтування зустрічного позову позивач ОСОБА_2 стверджує, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка наразі проживає з батьком за місцем його постійної реєстрації у домоволодінні батьків чоловіка. Саме в цьому будинку народилася їх донька і весь цей час проживала, за виключенням одного року, коли вони всі разом проживали в м.Болград, де винаймали житло. В серпні 2022 року чоловік з донькою переїхали знову в с.Криничне, тоді як вона позивач залишилась проживати в м.Болград. Якийсь час вона займалася особистими справами, влаштовувалася на роботу, тощо, та не мала змоги спілкуватися з донькою. Починаючи з листопада 2022 року вона наполягає на спілкуванні з дитиною, на їх побаченнях, але відповідач ОСОБА_1 ігнорує її прохання під різними приводами.

Позивач вказує на те, що вона є матір`ю та має такі ж права як і батько на спілкування і виховання доньки, бажає приймати активну участь у її вихованні.

Наразі вона, позивач:

- винаймає житло: двокімнатну квартиру, де гарні умови і є окрема кімната для доньки, тобто створені належні і достатні умови проживання;

- являється фізичною особою підприємцем, займається наданням послуг з манікюру, працює вдома, середній заробіток на місяць біля 15 тисяч гривень.

- на праві власності має частину однокімнатної квартири, де проживає її мати з чоловіком, яка також спроможна їй допомогти у разі потреби.

Вважає, що вона спроможна забезпечити гарні умови проживання та матеріальне забезпечення своїй доньці ОСОБА_6 .

З цих підстав просить зустрічні позовні вимоги задовольнити, а в первісних позовних вимогах в частині визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

В підготовчому засіданні 31.01.2023 року:

- позивач наполягав на своїх вимогах, щодо зустрічного позову не заперечував відносно його прийняття;

- відповідач просила прийняти її зустрічний позов та об`єднати з первісним для їх спільного розгляду;

- представник третьої особи до суду не прибув, 06.01.2023 року на адресу суду спрямував заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с.31).

Ухвалою від 31.01.2023 року суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та об`єднав його з первісним позовом, відклав підготовче засідання до 09.00 години 27.02.2023 року, надавши сторонам можливість ознайомитися з зустрічним позовом та подати свої заперечення (а.с.62-63).

20 лютого 2023 року позивачем подано до суду пояснення позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 згідно яких відповідач за зустрічним позовом просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог (а.с.66-71).

В підготовчому засідання 27.02.2023 року:

- позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом підтримав первісні позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В задоволенні зустрічного позову просив відмови. Надав суду клопотання про долучення до справи письмових доказів та виклик і допит в судовому засіданні свідків згідно переліку (а.с.60-61, 62-85);

- відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом - первісні позовні вимоги не визнала, наполягала на задоволенні своїх зустрічних вимог. Звернула увагу суду, що вона не отримувала копії письмових доказів, що були подані позивачем, крім цього вона має намір надати суду довідку про доходи за 2022 рік та акт обстеження умов проживання за її фактичним місцем проживання, для чого просила надати їй час та оголосити перерву в підготовчому засіданні;

-представник третьої особи за первісним позовом Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування Атмажова Г.І. (а.с.75-77) підтримала первісний позов та надала відповідний висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини (а.с.78). Пояснила, що рішення виконавчого комітету про затвердження цього висновку буде надано в наступне засідання;

- представник третьої особи за зустрічним позовом Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув, на адресу суду подав висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 22.02.2023 року №56 (а.с.87-88).

За викладених підстав, судом було задоволено клопотання відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , надано час для подання доказів, в зв`язку з чим оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10:00 години 13.03.2023 року (а.с.89, 91), про що повідомлено сторін по справі (а.с.90, 92).

В підготовчому засідання 13.03.2023 року:

- позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом підтримав первісні позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В задоволенні зустрічного позову просив відмови. Пояснив, що ним суду надано усі докази, та можливо закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду;

- відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом - первісні позовні вимоги не визнала, наполягала на задоволенні своїх зустрічних вимог, та підтвердила, що нею подано усі наявні докази, можливо закрити підготовче засідання і справу призначити до судового розгляду. 10.03.2023 року через канцелярію суду подала довідку про доходи та акт обстеження житлових умов за місцем проживання (а.с.99-101);

-представник третьої особи за первісним позовом Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування Атмажова Г. в підготовче засідання не з`явилася, однак подала для долучення до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.97-98). Просила завершення підготовчого засідання провести у її відсутність (а.с.96).

- представник третьої особи за зустрічним позовом Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області Мохначева М.М. до суду не прибула, просила підготовче засідання закрити, призначити справу до судового розгляду, підготовче засідання провести за її відсутності (а.с.93, 94-95).

Ухвалою суду від 13.03.2023 року підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду на 10:00 годину 30.03.2023 року (а.с.106-107), про що повідомлено усіх сторін по справі (а.с.108, 109).

В судовому засіданні 30.03.2023 року:

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що одруження з відповідачем вони постійно проживали в домоволодінні його батьків в с.Криничне Болградського району Одеської області, де народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 їх донька ОСОБА_6 . В 2021 році вони з дружиною і донькою переїхали проживати в м. Болград, де винайняли квартиру. Все в їх сім`ї було дуже добре, але починаючи з весни 2022 року дружина почала затримуватися на роботі, або допізна проводила час зі своїми подругами, майже не приділяючи уваги сім`ї. В серпні 2022 року йому стало відомо, що у дружини є інший чоловік, та після розмови з дружиною, вони спільно прийняли рішення про те, що він з донькою переїде проживати до батьків в с.Криничне.

Щодо розірвання шлюбу, то оскільки у дружини є інший чоловік з яким вона спільно проживає, то збереження їх сім`ї є неможливим, шлюб має формальний характер і підстав для примирення не має.

Щодо визначення місця проживання дитини, то позивач вважає, що доньці краще буде з ним проживати, в будинку його батьків, де вона народилася і майже весь час проживає, де створені найкращі умови для неї: має свою окрему, повністю облаштовану кімнату, забезпечена великою кількістю розвиваючих ігор та іграшок.

Він, позивач проводить весь вільний від роботи час з донькою, читають, малюють, грають в різні ігри. Возить дитину до м.Ізмаїл в школу раннього розвитку, де доньку повністю готують до школи.

Мати ОСОБА_2 з серпня по листопад 2022 року взагалі не цікавилася дитиною, не телефонувала, не приїжджала. Лише з другої половини листопада вперше попросила побачитися з дитиною. По можливості, він позивач возив дитину в м.Болград до матері, навіть залишав на декілька днів, після чого донька просила забрати її назад в село, де їй краще. Дитина часто хворіє, тому він не може її возити до матері тоді, коли хоче саме мати.

За весь цей час, поки вони з донькою живуть окремо, відповідач жодного разу не приїжджала до дитини сама, не надавала кошти на її утримання чи ліки, не купувала одягу, взуття, продуктів харчування, навіть іграшок. Не привітала доньку з Новим роком, з днем народження.

Тому він, позивач переконаний, що доньці краще буде з ним, з батьком. Він не перешкоджає матері бачитися, спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні, та повністю усвідомлює, що дівчинці потрібна мати.

Однак вважає, що мати сама не зможе справитися з дитиною, не зможе забезпечити її усім необхідним, ти паче, що донька в цьому році йде в перший клас та багато часу потрібно буде приділяти її навчанню.

Просив задовольнити його первісні вимоги у повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог відмовити.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом - первісні позовні вимоги визнала частково, наполягала на задоволенні своїх зустрічних вимог. Пояснила, що дійсно з серпня 2022 року вони з чоловіком не проживають разом, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені. Так, дійсно в неї є інший чоловік з яким у неї серйозні стосунки, тому збереження їх шлюбу не можливо.

Також підтвердила, що з серпня 2022 року чоловік з донькою переїхали проживати в домоволодіння батьків чоловіка в с.Криничне Болградського району, і що це було їх спільне рішення. Вона відповідач займалася облаштування свого життя, якийсь час їй потрібно було побути на одинці, щоб привести свої думки до ладу, та вирішити долю свого подальшого життя. Вона влаштовувалася на роботу, потім необхідно було орендувати іншу квартиру. Дійсно протягом вересня жовтня 2022 року не цікавилася донькою. Але з листопада місяця постійно писала чоловіку смс-повідомлення, щоб він привіз дитину до неї в м. Болград, щоб вона мала змогу побачитися з дитиною, поспілкуватися. Втім чоловік ігнорував її смс, відповідав лише через декілька днів, постійно відмовляв їй, писав, що він зайнятий, щодо донька на навчанні, що донька хворіє, та інше. Лише один раз донька у неї була декілька днів, а всі інші рази вони бачилися тільки по декілька годин.

Наразі вона, позивач орендує двокімнатну квартиру, де є кімнати для дитини, зареєстрована як ФОП, займається послугами з манікюру, працює на дому, має стабільний дохід, та спроможна утримувати і виховувати дитину. Впевнена, що вона справиться з усіма труднощами, якщо такі будуть. Має намір піти до школи, дізнатися які необхідні документи для влаштування дитини на навчання.

Не заперечувала, що з серпня 2022 року вона не утримувала дитину, не купувала їй одягу, взуття, інших речей, продуктів харчування, тощо.

Чому не привітала доньку з Новим роком, з днем народження, чому не приїхала на свято до дитини, не могла пояснити.

Разом з цим, просила шлюб розірвати, в первісних вимогах позивача про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити. Задовольнити її зустрічні позовні вимоги та визначити місце проживання дитини з нею, з матір`ю.

Представник третьої особи за первісним позовом Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування Атмажова Г. підтримала первісні позовні вимоги позивача, вважала, що вони підлягають задоволенню, та місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 слід визначити з батьком. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Пояснила, що дівчинка проживає з батьком в с. Криничне, в будинку його батьків, де створені дуже гарні умови для дитини. Є все необхідне, навіть більше, дитиною всі опікуються, дуже її люблять як батько, так і дідусь з бабусею. Батько досить багато часу приділяє вихованню доньки, займається її розвитком, возить до школи в м.Ізмаїл, займається лікуванням та оздоровленням доньки.

Тому рішення органу опіки і піклування було однозначним, що дівчинка має проживати з батьком, так як це буде відповідати найкращим інтересам дитини. Мати не має таких гарних умов проживання, не приділяє необхідної уваги дитині.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області Мохначева М.М. пояснила, що комісія двічі засідала з питання визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю. Якщо на першому засідання комісія була на стороні матері, однак не достатньо було надано для вивчення документів, і матері були надані рекомендації, то на другому засіданні за результатами вивчених документів, з огляду на те, що мати не виконала рекомендації комісії, не боролося за дитину та не проявляла ініціативи, голоси розділилися, більша частина голосів була проти, де хто утримався, а тому не достатньо було голосів для прийняття рішення, про що було доведено до відома суду.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, приймаючи до уваги пояснення усіх сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог за наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються сімейним законодавством, пов`язані з розірванням шлюбу та визначенням місця проживання дитини.

Щодо розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, суд походить з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №733 (а.с.9).

В цьому шлюбі сторони мають дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, стверджуючи, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, наміру та бажання миритися з відповідачем не має.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала цілком і беззаперечно, що підтвердила в судовому засіданні.

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Приписами ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (надалі СК України) визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст.110 СК).

Вказана позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №753/8546/17.

Приписи ч. 2 ст.110 СК України виключають провадження у справі за умови вагітності дружини. Факт вагітності дружини є безумовною підставою, яка унеможливлює подальший розгляд справи, що узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №753/8546/17.

Узагальнюючи вищенаведене, пред`явлення позову про розірвання шлюбу під час вагітності дружини та розгляд справи судом можливий лише у виключних випадках, зокрема: коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини; якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Проте відповідач, лише в судовому засіданні 08.05.2023 року повідомила суд про свою вагітність та надала відповідні докази (а.с.149-152).

Разом з цим, жодним чином не аргументувала підстави, які б згідно чинного законодавства дозволяли здійснити розгляд справи про розірвання шлюбу під час вагітності дружини. Також серед наданих суду доказів не має доказів, які б свідчили про визнання батьківства щодо зачатої дитини іншою особою чи підтверджували наявність ознак домашнього насилля в сім`ї з урахуванням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насиллю».

Відповідач підтвердила, що вагітна від іншого чоловіка, позивач не має жодного відношення до цієї зачатої дитини. Батько дитини є мобілізованим, перебуває в ЗСУ, та наразі з ним втрачено зв`язок, будь-якою інформацією вона, відповідач не володіє, а тому біологічний батько дитини не може наразі визнати батьківство щодо їх зачатої але ненародженої дитини.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

В той же час, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення. Також, чинними нормами ЦПК України не передбачено припинення провадження по справі, а тому суд вважає, що первісні позовні вимоги в цій частині, після встановлених обставин - не підлягають розгляду.

Відтак, враховуючи те, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 на даний час є вагітною (22 тижні) та судом не встановлено обставин, зазначених у частинах 2, 3 ст. 110 СК України, суд вважає необхідним залишити первісні позовні вимоги в цій частині - без розгляду.

Щодо позовних вимог як за первісним позовом так і за зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить з наступного:

Як зазначалося вище, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 станом на 14.04.1991 року відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», та позивач на праві власності має 1/5 частку цього домоволодіння (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 17.11.2022 року №638 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Тобто позивач фактично проживає за місцем реєстрації разом з донькою: АДРЕСА_1 .

Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нано Фарб» з 11.11.2022 року на посаді менеджер (управитель) з питань регіонального розвитку з окладом 9 000.00 гривень (а.с.13).

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на території України станом на 06.12.2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та і розшуку не перебуває (а.с.14).

За результатами обстеження умов проживання дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_1 були встановлені належні і необхідні умови, які відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, у дитини є окремо облаштована кімната, усі необхідні речі для розвитку дитини, забезпечена усім необхідним. Стосунки у родині доброзичливі, теплі (а.с.15).

Позивач за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має вищу освіту, працює торговим агентом, зарекомендував себе із задовільної сторони, спиртними напоями не зловживає, із сусідами підтримує добрі стосунки, сварки та скандали у родині не відбуваються, до будь-якої відповідальності не притягувався (а.с.16).

За місцем роботи ТОВ «Нано Фарб» також характеризується позитивно, як добрий і сумлінний працівник, вміє організовувати робочий процес і контролювати якість виконаної роботи відповідно до поставлених завдань. Добре працює не тільки у звичайній, а і у стресовій ситуації, завжди зберігає оптимізм, витримку і позитивне ставлення до роботи і колег. Є людиною з високими моральними якостями. Має такі важливі як для працівника риси: пунктуальність, відповідальність, самостійність, оперативність у прийнятті рішень, комунікабельність. У колективі з усіма підтримує рівні, дружні відносини і користується повагою і авторитетом у керівництва (а.с.17).

Позивач має посвідчення водія категорії «А, В, С», та управляє транспортним засобом марки Geely, який належить матері позивача (а.с.84).

Донька ОСОБА_9 відвідує дитячий центр Slovo з 2022 року систематично, виконує усі домашні завдання. Батько ОСОБА_10 приводить дитину на кожне заняття, цікавиться успіхами та приділяє належну увагу вихованню та розвитку ОСОБА_6 . Дівчинка має все необхідне для життя і відвідування центру. ОСОБА_6 має відповідний віку фізичний розвиток, виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, відволікається рідко, розуміє інструкції педагога. Володіє досить великим словниковим запасом, правильно вимовляє всі фонеми, вміє висловлювати свої думки і правильно будувати речення (а.с.18, 104).

Позивач надав смс переписку з відповідачем з приводу спілкування відносно дитини, з якої слідує, що мати просить батька забрати дитину, так як вона зайнята на роботі, з дитиною не має кому побути та вона захворіла, і не має ліків (а.с.70-71).

Медичні довідки про те, що дитина періодично хворіла протягом жовтня 2022 року лютий 2023 року, зверталися за допомогою до лікаря, призначалося лікування (а.с.79-83).

Згідно наданих фото вбачаються умови проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , фото зі святкування дня народження, перебування дівчинки в гостях у подружок, проведення часу з дідусем і бабусею, та інші (а.с.62-78).

Орган опіки та піклування Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 , за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.78, 98), який затверджений рішенням №13 від 24.02.2023 року виконавчого комітету Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.97).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.34, 44), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23, 28, 29, 44).

Фактично проживає в орендованій двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з 14.10.2022 року (а.с.52) з орендною платою 5000.00 гривень щомісячно, договір укладено строком на 1 рік (а.с.52-53).

Головним спеціалістом служби у справах дітей Болградської міської ради здійснено 09.03.2023 року обстеження умов проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4 , про що складено відповідний акт №25, згідно якого квартира складається з двох кімнат: спальня, вітальня, кухня, ванна кімната. Є електричне опалення, водопостачання, електропостачання. Всі кімнати мебльовані, наявна побутова техніка, чисто, охайно, відповідає санітарно-гігієнічним умовам (а.с.100).

З 01.07.2022 року перебуває на обліку в Болградській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області як платник єдиного податку (а.с.54).

Згідно довідки про доходи від 06.03.2023 року Головного управління ДПС в Одеській області відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку як фізична особа підприємець з 17.06.2022 року. Згідно поданої декларації платника єдиного податку за 2022 рік дохід від підприємницької діяльності складає 89960.00 гривень(а.с.101).

З переписки смс-повідомленнями, наданої відповідачем вбачається, що з грудня 2022 року мати цікавилася дитиною, просила батька привезти її до неї, запитувала про стан здоров`я доньки (а.с.45-51).

Орган опіки та піклування Болградської міської ради Одеської області за результатами розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з матір`ю, не зміг прийняти рішення з огляду на відсутність необхідної кількості голосів та залишив питання на розсуд суду, що вбачається з рішення від 22.02.2023 року (а.с.87-88).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_11 (а.с.141-142), ОСОБА_8 (а.с.143-144) пояснили наступне:

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона була сусідкою подружжя ОСОБА_12 , проживали в одному будинку в м.Болград, спілкувалася з цією сім`єю, оскільки у них дівчатка однорічки. Спостерігаючи за сім`єю ОСОБА_12 , для себе зробила висновок, що їх спільній дитині ОСОБА_6 краще буде проживати з батьком, оскільки саме батько ОСОБА_10 більшу частину часу проводив з донькою, гуляв з нею, піклувався про стан здоров`я, проявляв інтерес до навчання дитини, цікавився у інших батьків як вони розвивають своїх дітей, куди водять на навчання, як закаляють та укріпляють імунітет та здоров`я. Саме батько повністю утримував дитину матеріально. ОСОБА_13 досить активна, навіть гіперактивна. Після того, як батьки стали проживати окремо, і дитина залишилась з батьком, вона стала більш спокійною, урівноваженою, розсудливою. За час окремого проживання батьків, мати жодного разу не бачила з донькою разом, коли святкували день народження дівчинки, мати також не було на святі. Дівчинка про маму нічого не розказує, тільки про батька, дідуся і бабусю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її сином, відповідач її невістка. Після реєстрації шлюбу протягом тривалого часу діти проживали разом з ними, в належному їм домоволодінні в с.Криничне, де народилася онучка ОСОБА_6 . Дитину гляділи, виховували, розвивали, утримували усі разом. Невістка ОСОБА_14 мало приділяла уваги доньці, в зв`язку з чим вона, як бабуся постійно робила їй зауваження, наполягала на тому, щоб невістка більше часу проводила з дитиною, займалася розвиваючими іграми, читала їй більше книжок, на що невістка відповідала, що ОСОБА_15 її не слухається, тоді як батько ОСОБА_16 дуже гарно справлявся з донькою, і ніколи не скаржився, що дитина його не слухає.

Після того, як син з невісткою та онукою переїхали в м. Болград в орендовану квартиру, ситуація не змінилася, а навпаки погіршилася, так як невістка ОСОБА_17 почала працювати, допізна десь затримувалася, або в загалі весь час ввечері проводила у своїх подруг до пізньої ночі (першої-другої години). Батько ОСОБА_16 був дома з донькою, годував її, купав та вкладав спати.

В серпні 2022 року син ОСОБА_16 з онучкою ОСОБА_6 повернулися до них в с. Криничне, де проживають до теперішнього часу. За весь цей час мати ОСОБА_17 жодного разу до дитини не приїжджала, матеріально не утримувала і нічим не забезпечувала, а лише вимагала від батька, що б він привозив дитину до неї в м.Болград. Навіть зі святами дитину не привітала, подарунків не дарувала.

На думку свідка, мати ОСОБА_18 наразі не спроможна надати дитині належне виховання, утримання та необхідне забезпечення.

Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч.2 ст.7 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст.157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Водночас у даному випадку судом під час розгляду цієї справи встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо виховання, утримання їх спільної дитини, визначення місця проживання дитини, а тому наразі судом вирішується спір про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи містять докази про наявність такого спору між сторонами.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини вирішується в порядку, передбаченому ст.161 СК України, а саме:

-якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

-під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

-орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

-якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

-якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Окрім цього, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.2 ст.171 СК України).

Аналогічні положення закріплені в ст.12 Конвенції про права дитини, а саме: держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі N 377/128/18 (провадження N 61-44680св18), вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. …При цьому питання про заслуховування думки дитини було предметом оцінки апеляційного суду, який вірно дійшов до висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин справи, ситуації, яка склалась у сім`ї та обстановці у якій перебуває дитина, вона не зможе об`єктивно, незалежно та вільно висловити свою думку.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.

Ухвалюючи рішення від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява N 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09).

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

В судовому засіданні судом було заслухано думку дитини:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій виповнилося 6 років, яка пояснила, що проживає з батьком, з дідусем і бабусею в приватному будинку в с.Криничне, де в неї є своя кімната, багато іграшок, книжок, олівці, пластилін, батут, а до матері ходить в гості інколи. До школи в м. Ізмаїл її возить батько і забирає також.

Мама живе в місті, в неї гарна квартира, вона любить бувати у мами, сумує за мамою, бажає щоб мама і тато були завжди з нею поряд.

За результатами бесіди з малолітньою дитиною, спір щодо місця проживання якої наразі розглядається, суд дійшов до висновку, що дівчинка ОСОБА_6 однаково любить як батька, так і матір, вона в силу свого віку не розуміє чому батьки не проживають разом, хоча вона дуже хоче бути поряд і з батьком і з мамою, вона сумує за матір`ю.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В розгляді даної справи були залучені два відповідних органи: Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування та Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області.

За результатами проведених засідань комісій, вивчення наданих сторонами документів, Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування прийшла до висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 , тоді як Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області не змогла надати висновок з огляду на різні погляди членів комісії, та відсутність одностайної думки чи навіть більшості голосів на користь матері ОСОБА_2 , та залишення це питання на розгляд суду.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення доньки на проживанні та вихованні разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, а навпаки буде сприяти найкращим інтересам дитини.

Приймаючи таке рішення суд виходить з того, що позивач ОСОБА_1 весь свій вільний від роботи час присвячує доньці, повністю займається її вихованням та розвитком, станом здоров`я та матеріальним забезпеченням, повністю живе інтересами дитини, для якої створені усі необхідні, більш ніж достатні умови для проживання. Також суд враховує особу позивача: має постійне місце роботи, характеризується виключно позитивно як за місцем проживання так і за місцем роботи, на праві власності має частку в домоволодінні, де проживає сам і проживає дитина, де вона значиться зареєстрованою.

Тоді як відповідач ОСОБА_2 проживає в орендованому житлі, за яке сплачує значну суму коштів, є приватним підприємцем та працює тут же за місцем проживання, надає послуги з манікюру, має не такий стабільний дохід як позивач, має стосунки з іншим молодим чоловіком, який є військовозобов`язаним, перебуває в ЗСУ, та є вагітною 22 тижні. За період окремого проживання від дитини не цікавилась станом здоров`я, утриманням дитини, її навчанням та розвитком, не приділяла належної уваги доньці, не вітала дитину зі святами, не приїжджала до дитини, та не відвідувала її. Весь цей час присвятила влаштуванню свого особистого життя.

При цьому не змогла пояснити суду яким чином планує налагодити своє життя, як буде займатися дитиною, суміщати роботу та догляд за дитиною, у разі якщо донька ОСОБА_6 буде проживати з нею, матір`ю. Як буде водити доньку ОСОБА_6 до школи, займатися її навчанням, вихованням після народження другої дитини, на які кошти буде жити та утримувати дітей, з урахуванням того, що чоловік від якого вона вагітна значиться безвісти відсутнім, та не має відомостей про його місце знаходження.

Проте, суд зазначає, що у випадку неналежного виконання батьком ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків щодо утримання і виховання дитини, здійснення перешкод матері у спілкуванні, вихованні доньки ОСОБА_6 , які будуть руйнувати зв`язки дитини з матір`ю, і така поведінка позивача за первісним позовом буде суперечити сімейним цінностям та не буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої ОСОБА_5 , яка через свій ранній вік не усвідомлює всіх стосунків між батьками, мати ОСОБА_2 має право звернутися до органу опіки та піклування з приводу визначення днів, часів для побачень з дитиною, а також до суду з питання зміни місця проживання дитини.

Адже поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем за первісним позовом відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них буде проживати дитина, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам малолітньої дитини.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини, належних умов для її виховання, більшу турботу і увагу до дитини кожного з них, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини з матір`ю, відсутність протипоказань щодо проживання позивача за первісним позовом з донькою, який має можливість утримувати дитину, виходячи із найвищих інтересів дитини, оцінивши усі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з батьком виключно в найкращих інтересах дитини та відмову в цілому у задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.7, 104 ч.2, 110, 112, 160, 161, 171 СК України ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Первісні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженцем с. Криничне, Болградського району, Одеської області, громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженкою м. Полтава, громадянкою України залишити без розгляду.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.05.2023 року

Суддя С.В.Кодінцева