Справа № 373/2119/22
Провадження № 2/373/163/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

під головуванням судді Лебедя В.В.,

за участю секретаря Тітрової І.В.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Переяславської міської ради, третя особа Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права на майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що 24.12.2005 позивачка зареєструвала шлюб із вдівцем ОСОБА_2 . Вони проживали у квартирі АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Враховуючи добросовісне володіння позивачкою даною квартирою більше 10-и років просить на підставі ст. 344 ЦК України визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири, загальною площею 69,70 кв.м, за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 27.12.2022 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25.01.2023, що відкладено на 30.01.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи.

30.01.2023 підготовче засідання відкладено на 13.02.2023 у зв`язку із залученням третьою особою Переяславського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

До суду 16.01.2023 на виконання ухвали суду від 27.12.2022 надійшла копія спадкової справи № 168/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 . Крім цього, 18.01.2023 до суду подано заяву за підписом міського голови Переяславськї міської ради про визнання позову.

В судове засідання представник позивача-адвокат Васюхно В.О., позивач, представники відповідача та третьої особи, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Допустимими та належними доказами встановлено, що позивач та ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2021 (а/с 45), проживали у зареєстрованому шлюбі в період з грудня 2005 року по 2021 рік, що також вбачається з довідки виконавчого комітету Переяславської міської ради від 25.06.2021 (а/с 44). Укладення шлюбу підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 24.12.2005 (а/с 16).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що вбачається із таких доказів, поданих в копіях:

- заяви позивачки до нотаріуса від 07.07.2021 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину, засвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сокур Л.Ф. (а/с 41);

- заповіту ОСОБА_2 від 18.10.2017 із заповідальним розпорядженням на все його майно, запис про який внесено до Спадкового реєстру за № 61399125 (а/с 47);

- свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1995, яким засвідчується належність даної квартири на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_2 та члену його сім`ї ОСОБА_3 (а/с 55). Крім цього відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 23.06.2022 1/2 частки даної квартири належить ОСОБА_2 , з чого слід зробити висновки про те, що дане майно не має обтяжень і відомості про право власності на іншу 1/2 частки цієї квартири, належній ОСОБА_3 , не внесені до відповідного реєстру у встановленому законом порядку (а/с 55-56);

- свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.06.2022, виданого державним нотаріусом Першої переяславської державної нотаріальної контори Ткаченком О.А., з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виникло право власності на 1/2 частки даної квартири, належної ОСОБА_2 (а/с 64).

Із матеріалів справи вбачається, що зареєстрована у спірній квартирі позивачка ОСОБА_1 проживає та володіє нею щонайменш з дати реєстрації місця проживання, тобто з 11.08.2006 відповідно до копії паспорта громадянина України (а/с 7), чому передували зміни у сімейному стані ОСОБА_2 - смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 члена сім`ї ОСОБА_3 , факт якої підтвержується перекладеним у встановленому законом порядку свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.10.2005, виданого відділом РАЦС адміністрації міста Орська Оренбурзької області (Російської Федерації) (а/с 10), укладення шлюбу 24.12.2005 із позивачкою ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Слід підсумувати про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився би з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Таким чином, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності вказаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, від 27.06.2019 у справі № 175/2338/16-ц.

Як вказано вище, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована, проживає та користується квартирою АДРЕСА_1 з 11.08.2006 по теперішній час.

З моменту смерті ОСОБА_3 та до ухвалення судом рішення позивачка проживає у вказаній квартирі не менше 18 років, що свідчить як про давність володіння, так і про безперервність володіння даним майном.

Позивачка ОСОБА_4 не могла успадкувати частку квартири члена сім`ї ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , оскільки відповідно до Цивільного кодексу України були відсутніми підстави для закликання її до спадкування у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ОСОБА_2 та позивачкою укладено в грудні 2005 року. ОСОБА_4 не перебувала у родинних відносинах із ОСОБА_3 .

Позивачка після смерті ОСОБА_3 , чоловіка ОСОБА_2 , продовжує користуватися квартирою в цілому, як успадкованою після смерті ОСОБА_2 часткою, так і належній ОСОБА_3 часткою, зворотного матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є добросовісним володільцем 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить померлому у м. Орську Оренбурзької області ІНФОРМАЦІЯ_1 члену сім`ї ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка володіє квартирою в цілому, належній ОСОБА_3 спірною часткою квартири, відкрито і не приховує факт знаходження цього майна у її володінні, адже місце проживання позивачки у квартирі є задекларованим.

Як вбачається із матеріалів справи, інші особи не претендують на спірну частину квартиру. Відповідно до відомостей Переяславського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що містяться у листі від 03.02.2023 № 186/30.9-32а (а/с 73), витребуваних ухвалою суду від 30.01.2023, не виявлено актових записів про народження, що свідчить про відсутність окрім позивачки спадкоємців (відомості про ймовірних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), які могли бути залученими до участі у справі.

Крім цього, спірне майно не є обтяженим, а тому судом не встановлено осіб, на права та обов`язки яких може вплинути рішення у даній справі.

З наведеного вбачається, що позивачка ОСОБА_1 понад 18 років добросовісно, відкрито, і безперервно володіє 1/2 часткою у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 померлій ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, підприємств, установ, організацій або державних органів, органів місцевого самоврядування.

Суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Переяславської міської ради, що представляє територіальну громаду міста за місцезнаходженням нерухомого майна, про визнання права власності за набувальною давністю, є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Суд, врахувуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позиції позивачки у недоцільності стягнення судових витрат з органу місцевого самоврядування, вважа, що судові витрати слід залишити за позивачкою, що відповідатиме принципам диспозитивності та справедливості, загальним засадам цивільного судочинства.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Переяславської міської ради, третя особа Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - Переяславська міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 25/27, м. Переяслав Бориспільського району Київської області, 08400; ;

третя особа - Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місцезнаходження: вул. Московська, 8, м. Переяслав Бориспільського району Київської області, 08400; .

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ