Номер провадження: 22-ц/813/3683/23
Справа № 511/1658/21
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Роздільнянська міська рада Одеської області

третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Любов Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луценко Олена Анатоліївна

на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Любов Миколаївна про визнання заповіту дійсним

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради про визнання правочину дійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала в с. Бурдівка Роздільнянського району Одеської області. За життя 17 березня 2017 року мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла на його користь.

Заповіт посвідчено за місцем її проживання секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4 , яка згідно з статтею 1251 ЦК України виконувала функції нотаріуса.

З метою прийняття спадщини після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського нотаріального округу Патраманської Л.М. з відповідною заявою, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав недотримання вимог законодавства щодо форми заповіту.

Так нотаріус зазначив, що оскільки заповіт ОСОБА_3 складено з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, то в цьому разі заповіт повинен був бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним повинно було бути зазначено перед підписом. Якщо заповідач не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту мало відбуватися в присутності не менше двох свідків. Також нотаріус зазначила, що недотримано форми посвідчувального напису на заповіті, а також заповіт не внесено до Спадкового реєстру відповідно до порядку, визначеного законодавством України.

Посилаючись на те, що волевиявлення матері було добровільним, спадкове розпорядження належним чином зафіксовано у вигляді заповіту, просив визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 , складений 17 березня 2017 року та посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року ухвалено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області , третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Любов Миколаївна про визнання заповіту дійсним - відмовити.

Суд першої інстанції керувався тим, що нотаріальна дія (видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом) по спадковій справі за №193/2019, заведеній на померлу ОСОБА_3 не може бути вчинена, через те, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, не відповідає вимогам статті 1248 та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому на підставі частини першої статті 1257 ЦК України даний заповіт є нікчемним в силу прямої вказівки закону, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луценко О.А., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третьої особи Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Л.М. про визнання заповіту дійсним - задовольнити.

Позиція учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив висновок, про надання переваги тексту оспорюваного заповіту, щодо алгоритму вчинення дій щодо посвідчення оспорюваного заповіту, проте з огляду, що заповіт має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, заповідач недієздатним чи обмежено дієздатним визнаний судом не був, тому мав право на складання заповіту, зміст заповіту, текст якого підписаний особисто заповідачем, якому роз`яснено зміст статей 1233, 1241,1244,1247,1248,1254, 1307 ЦК України, зазначені час підписання заповіту, місце підписання заповіту, не може бути підставою для визнання нікчемності заповіту.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Представник Роздільнянської міської ради Одеської області надіслав відзив на апеляційну скаргу у якому просив скаргу задовольнити, прийняти нове рішення по справі.

Учасники справи відповідач ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_5 , представник відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Л.М. у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Л.М. надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Луценко О.А. у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просила її задовольнити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на підставі актового запису про смерть Роздільнянським ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними синами померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, серії НОМЕР_1 , виданого на підставі актового запису №2 від 03.01.1075 року, виконаного виконкомом Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області щодо народження ОСОБА_1 та серії НОМЕР_2 , виданого на підставі актового запису №30 від 03.09.1068 року, виконаного виконкомом Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області щодо народження ОСОБА_2 .

Крім цього, рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 року по цивільній справі №523/11533/19 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, підтверджено, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Патраманською Л.М. заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_2 від 16 жовтня 2019 року , номер спадкової справи - за №193/2019.

В свою чергу заяву про прийняття спадщини в установлений строк подав і ОСОБА_1 , дата подачі ним заяви - 05.11.2019 року, копія якої також наявна в матеріалах спадкової справи.

Також ОСОБА_1 надав нотаріусу заповіт померлої ОСОБА_3 , складений 17 березня 2017 року та посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Н.С., відповідно до якого мати ОСОБА_3 заповіла йому після смерті все належне їй майно.

Так відповідно із наявної в матеріалах справи копії даного заповіту встановлено, що він був складений 17 березня 2017 року о 16 год. 50 хв. в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 та посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Наталією Степанівною.

Заповіт виготовлено машинописним текстом, відповідно до посвідчувального напису ОСОБА_4 в ньому зазначила, що цей заповіт складено зі слів заповідача та прочитаний ним вголос, в заповіті містить його реєстровий номер №10.

Даний заповіт приватний нотаріус Патраманська Л.М. не прийняла по спадковій справі, та листом від 11.05.2021 року за №215/02-14 повідомила причини цієї відмови, зазначивши, що заповіт посвідчений з порушенням чинного законодавства України. Зокрема, цей заповіт складений посадовою особою місцевого самоврядування на прохання заповідача з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а тому заповіт повинен був бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач сам не міг прочитати заповіт, то посвідчення заповіту має відбуватися в присутності двох свідків.

Крім цього, нотаріус зазначила, що при складенні цього заповіту недотримано форми посвідчувального напису, а також відомості про заповіт не внесені до Спадкового реєстру.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

У статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців.

Вимоги до форми та порядку посвідчення заповіту визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 у поточній редакції від 20.11.2020 року.

Відповідно до частин першої - третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта статті 207 ЦК України)

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Розділом ІІІ Порядку передбачені Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій:

1. Посвідчення заповітів

1.1. Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти.

1.2. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування.

1.3. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити фізичним особам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону.

1.4. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування.

Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

При вчиненні нотаріальних дій перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт складено секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Т.С. на прохання заповідача ОСОБА_3 з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, виготовлено проект заповіту за декілька днів до його посвідчення по місцю проживання заповідача.

Заповідач ОСОБА_3 повідомила, що вона не може написати власноручно перед підписом про те, що вона заповіт прочитала особисто, відтак повинні були бути внесені зміни в проект заповіту, де очевидно було б зазначено машинописним текстом про дану обставину, між тим в тексті заповіту дані обставини не відображені. Тому покази свідка щодо прочитання вголос заповіту заповідачем до підписання є сумнівними.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що даний заповіт має вади в його посвідченні в порушення вимог ст.1247,1248 ЦК України попри те, що його складено машинописним текстом, заповідач повинен був зачитати своє заповідальне розпорядження вголос. Ця обставина має суттєве значення, адже за умови, що заповідач власноручно не писав текст заповіту, зачитування його вголос є єдиним способом переконатися, що заповідач повністю ознайомився зі своїм розпорядженням стосовно спадкового майна.

Даних про те, що заповідач ОСОБА_3 перед підписанням заповіту його прочитала не внесено в заповіт ні секретарем ОСОБА_6 , ні особисто заповідачем відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій.

В свою чергу відповідно до змісту заповіту заповідачу ОСОБА_3 заповіт було прочитано вголос секретарем ОСОБА_7 до його підписання, а відтак посвідчення заповіту повинно було здійснюватися секретарем в присутності двох свідків, чого зроблено не було.

ОСОБА_6 відповідно в суді під час допиту в якості свідка підтвердила, що вона спочатку прочитала заповідачу ОСОБА_3 заповіт, а потім остання прочитала його особисто. Зробити відмітку про те, що вона прочитала заповіт перед підписом ОСОБА_3 на час посвідчення заповіту самостійно зробити не змогла фізично, про що свідок також підтвердила в суді.

Оскільки, зі слів ОСОБА_6 заповідач фізично не могла вчинити напис про прочитання нею заповіту, то даний текст в заповіті міг також бути виготовлено хоча б машинописним текстом, між тим в заповіті зазначено саме про те, що заповіт заповідачу був прочитаний іншою особою. Крім цього, дані про прочитання заповіту заповідачем до його підписання відсутні і у посвідчувальному написі на заповіті.

В даному випадку доцільно було застосувати порядок посвідчення заповіту, передбачений ст.1247 ЦК України, коли особа самостійно не може підписати заповіт.

Покази свідка ОСОБА_6 про те, що заповідач ОСОБА_3 читала заповіт перед підписанням, не спростовують даного висновку суду, так як суд в даному випадку надає перевагу тексту оспорюваного заповіту щодо порядку та алгоритму вчинення дій щодо посвідчення оспорюваного заповіту.

Відповідно до висновку, викладеному в Постанові ВП ВС від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17, - у частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, при цьому, враховуючи, що за розташуванням вказана стаття є останньою у главі 85 ЦК України про спадкування за заповітом, за правилами розміщення правових норм стаття 1257 встановлює правові наслідки саме тих вимог, які викладені до форми та посвідчення заповіту у главі 85 ЦК України. Виходячи з наведеного недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі частини першої статті 1257 ЦК України. Тобто контекстуальний аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, її статтях 1247-1249, 1253.

Відповідно до змісту пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним.

Ураховуючи, що при складанні оспорюваного заповіту та його посвідченні не було дотримано процедури, регламентованої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є неспроможними, оскільки їх пояснення не свідчать про правомірність складання та посвідчення заповіту і не є належним доказом на підтвердження волевиявлення ОСОБА_3 на складання нею заповіту.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луценко Олена Анатоліївназалишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 березня 2023 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова