Справа №339/437/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 та складається з: житлового будинку (в технічному паспорті зазначений літерою А), майстерні (літера Б), гаражу (літера В), воріт (№ 1), огорожі (№ 2), колодязя (№ 3).

В позовній заяві вказує, що є дружиною ОСОБА_4 , що стверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Рішенням Тисівської сільської ради № 2 від 11.03.1993 року її чоловікові надано земельну ділянку площею 0,08 га в с. Тисів для будівництва індивідуального житлового будинку. В подальшому ОСОБА_4 виготовив будівельний паспорт на забудову даної земельної ділянки та побудував житловий будинок, в якому вони проживали разом з дітьми.

Вказує, що оформленням всіх документів на домоволодіння займався чоловік, однак, як виявилося, він з невідомих їй причин не виготовив документи власності на майно.

Після смерті чоловіка, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на належне майно, спадкоємцями на яке стали вона та її сини, відповідачі по справі.

Спадковим майном відповідно до Технічного паспорта є домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, майстерні, гаражу, воріт, огорожі, колодязя, загальною вартістю 418811 грн.

Зазначає, що подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини вона прийняла спадщину на спадкове майно, а її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від своїх часток на її користь. Таким чином їй належить ціле домоволодіння, де частина є її власністю у спільному майні подружжя та вона успадкувала після смерті чоловіка.

Однак. при зверненні із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй відмовлено у видачі даного свідоцтва, з причин відсутності у неї правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Таким чином, оскільки в позасудовому порядку оформити права на спадщину на спадкове майно не має можливості, то вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задоволити та справу слухати у її відсутності (а.с. 48).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про визнання позову у повному обсязі, не заперечили щодо їх задоволення та просили справу розглядати без їх участі (а.с. 40-41).

Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2019 року (а.с. 8), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про те, що позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 , свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.12.1991 року (а.с. 7).

Як вбачається з виданої виконавчим комітетом Болехівської міської ради Івано-Франківської області довідки № 746/02.1-19/22 від 05.12.2022 року (а.с. 10), згідно записів в погосподарській книзі № 5 Тисівської сільської ради за 2016-2022 роки, номер особового рахунку НОМЕР_3 , померлий ОСОБА_4 був зареєстрований, проживав і за ним рахувався житловий будинок з господарськими будівлями (майстерня, гараж, колодязь, ворота, огорожа) 1998 року побудови на правах особистої власності, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Про належність вказаного домоволодіння померлому ОСОБА_4 також свідчить виготовлений на його ім`я будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, що виділена індивідуальному забудівнику від 27.06.1993 року (а.с. 11-13).

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 27.10.2021 року ФОП ОСОБА_5 (а.с. 14-17), до складу будинковолодіння по АДРЕСА_1 входить житловий будинок (позначений літерою А), майстерня (літера Б), гараж (літера В), ворота (№ 1), огорожа (№ 2), колодязь (№ 3).

З довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 1899 від 19.11.2021 року (а.с. 9) вбачається, що реєстрація права власності на вказане вище будинковолодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась.

Постанова державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Ігнатової Т.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 555/02-31 від 02.12.2022 року (а.с. 18) підтверджує, що спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_1 , яка 31.01.2020 року подала до нотаріальної контори заяву № 59 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 . Крім ОСОБА_1 спадкоємцями першої черги за законом є сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 . Інших спадкоємців за законом не має. У видачі такого свідоцтва ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на дане майно.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на будинок підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка, ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216,1217,1218, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 та складається з житлового будинку (в технічному паспорті зазначений літерою А), майстерні (літера Б), гаражу (літера В), воріт (№ 1), огорожі (№ 2), колодязя (№ 3).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 .

Суддя В.Б. Сметанюк