ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/575/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/7969/21 Категорія: 308000000 Кондрацька Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Юдін Володимир Сергійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Юдіна Володимира Сергійовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна,

в с т а н о в и в:

у грудні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 є співвласником житлового приміщення загальною площею 32.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування частки квартири від 09 вересня 2021 року.

Позивач ОСОБА_2 з 11 лютого 2021 року по 09 вересня 2021 року був співвласником зазначеної квартири. На підставі договору довічного утримання №2531 від 24 березня 2017 року з ОСОБА_4 ОСОБА_5 був співвласником зазначеного приміщення по 11 лютого 2021 року до відчуження її ОСОБА_2 .

Іншим співвласником вказаного об`єкту нерухомості на праві спільної часткової власності є ОСОБА_3 , що підтверджується даними відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач зареєстрована у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає в ньому та взагалі не з`являється.

У зв`язку із зазначеним, відповідач не бере жодної участі в утриманні вказаного житлового приміщення, вартість всіх комунальних послуг сплачують позивачі та сплачували попередні співвласники частки житла, окрім відповідача. Відповідач не проводила та не проводить жодної оплати по утриманню житла, так само, на сьогоднішній день між позивачами та відповідачем не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири.

У свою чергу, позивачами здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями квитанцій про сплату, на загальну суму: 39130,51 грн.

Враховуючи те, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 , то відповідач являється співвласником частини вказаного майна. Позивачами сплачено вартість комунальних послуг на утримання квартири АДРЕСА_3 в сумі 39 130,51грн. та 240,43 грн. комісії на них, а разом 39 370, 94грн, з яких позивачем ОСОБА_1 сплачено 8 143грн. за утримання квартири і 4 грн. комісійних, а позивачем ОСОБА_2 сплачено 11 421,55грн. за утримання квартири і 236 грн. комісійних.

З урахуванням уточнених у судовому засіданні позовних вимог, позивачі просили суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 8145, 20 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 10689,77 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2022 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачами не доведено, що саме ними здійснювалась оплата комунальних послуг за період часу, коли квартира перебувала у їх власності.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивачів адвокат Юдін Володимир Сергійович подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2022 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі вказує, що оплата комунальних послуг, у тому числі і існуючої заборгованості, здійснювалась позивачами коли вони були співвласниками зазначеної квартир з відповідачем та несли з останньою солідарний обов`язок перед постачальниками комунальних послуг.

Зазначення платником ОСОБА_4 у платіжних документах від 06 березня 2021 року та 21 жовтня 2021 року зумовлено тим, що позивачами проводилась оплата за рахунками, виписаними на ім`я колишнього співвласника ОСОБА_4 . Факт смерті зазначеної особи випливає з факту подальшого продажу частини квартири, яку було відчужено останньою на підставі договору довічного утримання з ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ст. 754 ЦК України зазначене майно було забезпеченим до смерті ОСОБА_4 , оскільки набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Стверджує, що ОСОБА_4 не могла здійснити зазначених платежів, чому суд не надав належної оцінки, хоч і зазначив, що в цей період остання вже не була власником майна.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії договору дарування частки квартири від 11 лютого 2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., ОСОБА_5 (Дарувальник) подарував, а ОСОБА_2 (Обдарований) прийняв у дар (одну другу) частку квартири АДРЕСА_4 .

Пунктом 3 вищезазначеного договору визначено, що частка квартири належить Дарувальнику на підставі Договору довічного утримання, посвідченого Левицькою Е.А., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, 24 березня 2017 року за р.№2531. Право власності на частку квартири зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83336664 від 24.03.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Дані обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 лютого 2021 року №244008885.

09 вересня 2021 року договором дарування частки квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., ОСОБА_2 (Дарувальник) подарував, а ОСОБА_1 (Обдарований) прийняла у дар (одну другу) частку квартири АДРЕСА_4 .

Пунктом 3 вищезазначеного договору визначено, що частка квартири належить ОСОБА_7 на підставі Договору дарування частки квартири, посвідченого С.О. Фіщук, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, 11 лютого 2021 року за р. №926. Право власності на частку квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, С.О.Фіщук, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №244008885 від 11 лютого 2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Дані обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 вересня 2021 року №274037674.

Позивач ОСОБА_2 був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 11 лютого 2021 року (відповідно до Договору дарування частки квартири від 11 лютого 2021 року) по 09 вересня 2021 року (відповідно до Договору дарування частки квартири від 09 вересня 2021 року).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №285393418 станом на 18 листопада 2021 року житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 по частині.

Згідно із наданими позивачами квитанціями судом встановлено, що було здійснено сплату різних комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 :

-оплата від 09.09.2021 на суми 575,93 грн. та 617,34 грн. здійснена платником ОСОБА_2 із зазначенням періоду оплати 08.2021 08.2021; оплата від 06.03.2021 на суму 10172,95грн. здійснена платником ОСОБА_4 із зазначенням періоду оплати 01.02.2021 28.02.2021; оплата від 14.09.2021 на суму 1700,00грн. здійснена без зазначення платника та без зазначення періоду оплати (а.с.15);

-оплата від 06.03.2021 на суми 517,87грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 1234,57грн. (період оплати 01.01.2021 31.01.2021), 37,80грн. (період оплати 01.2021 01.2021), 4263,37грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 34,60грн. (період оплати 02.2021 02.2021), 1281,75грн. (період оплати 01.2021 01.2021) та 2406,92грн. (період оплати 01.2021 01.2021) здійснена платником ОСОБА_4 (а.с.16-18);

-оплата від 17.09.2021 на суми 12819,10грн., 1080,45грн. та 13,84грн. здійснена платником (відправником) ОСОБА_1 із зазначенням періодів оплати 01.08.2021 31.08.2021 та 08.2021 08.2021; від 16.09.2021 на суму 98,34 грн. (період оплати 08.2021 08.2021), від 17.09.2021 на суму 18,90 грн. (період оплати 08.2021 08.2021), від 17.09.2021 на суму 340,62 грн. (період оплати 01.08.2021 31.08.2021), тобто за періоди, коли позивач ОСОБА_1 фактично ще не була співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-24);

-оплати від 21.10.2021 на суму 191,75 грн. та від 16.09.2021 на суму 1150,50грн. здійснена платником ОСОБА_4 із зазначенням періодів оплати 09.2021 09.2021 та 08.2021 08.2021, тобто платником, який вже не був власником вищезазначеної квартири (а.с.20-21);

-оплати, від 21.10.2021 на суму 141,92 грн. (період оплати 01.09.2021 30.09.2021), , від 21.10.2021 на суму 48,66 грн. (період оплати 01.09.2021 30.09.2021), від 21.10.2021 на суму 20,29 грн. (період оплати 09.2021 09.2021), від 21.10.2021 на суму 177,04 грн. (період оплати 09.2021 09.2021) здійснені платником ОСОБА_1 , тобто за періоди, які частково включають період набуття ОСОБА_1 власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-24).

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно враховано положення статті 322 ЦК України, якою визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Із наданих позивачами доказів вбачається, що належними доказами понесення витрат на сплату комунальних послуг вказаної квартири позивачами ОСОБА_2 є 575,93 грн (дата сплати 09.09.2021, коли він ще був співвласником квартири) та ОСОБА_1 573,91 грн (сплачені 21.10.2021 року 141,92 грн, 48,66 грн, 206,29 грн, 177,04 грн за період з 01.09.2021-30.09.2021, тобто, включають період, коли вона стала власником частини квартири з 09.09.2021).

Водночас матеріали справи не містять доказів, що саме вказані суми підлягали до сплати за відповідні комунальні послуги за вказаний у квитанціях період, зокрема, інформація надавачів послуг про вартість послуг та суму нарахувань позивачами не надана.

Отже із матеріалів справи не можливо достовірно встановити, що саме вказані суми слід було сплатити за надані комунальні послуги, а тому і вимоги позивачів про необхідність стягнення із відповідача на їх користь половину сплачених коштів, задоволенню не підлягають у зв`язку із їх не доведенням належними та допустимими доказами.

Інші надані позивачами квитанції, як правильно встановлено судом першої інстанції, не підтверджують понесення витрат на оплату комунальних послуг саме позивачами у період, коли вони були співвласниками квартири.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначення платником ОСОБА_4 у платіжних документах від 06 березня 2021 року та 21 жовтня 2021 року зумовлено тим, що позивачами проводилась оплата за рахунками, виписаними на ім`я колишнього співвласника ОСОБА_4 , не спростовують правильності висновків суду. Так, у вказаних квитанціях платником вказано ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 , тому вони не доводять сплату цих сум саме позивачами, а не іншими особами.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Юдіна Володимира Сергійовича слід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Юдіна Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 ЦПК України.

Судді