Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" лютого 2023 р. Справа № 608/62/23
Номер провадження2/608/184/2023
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л. С.
позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Манорик Г.Г.
відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позовній заяві позивач вказав, що 04 листопада 2013 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 19.
Від шлюбу в них є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Належної сім`ї у них не склалося, спільного господарства не ведуть протягом останніх трьох місяців, проживають окремо. Позивач із сином проживають по АДРЕСА_1 , дружина останніх три місяці проживає по АДРЕСА_2 та планує виїхати за межі України. В них різні інтереси та несумісність характерів. Вважає, їхнє спільне життя неможливим, тому не бажає перебувати у формальному шлюбі, просить його розірвати, дитину залишити проживати з ним.
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов підтримують, просять його задовольнити, виходячи з вищенаведених мотивів..
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнає. Пояснила, що з позивачем припинили сімейні відносини, близько трьох місяців спільно не проживають. Позивач з дитиною проживають по АДРЕСА_1 , а вона проживає по АДРЕСА_2 . Крім цього, вона має намір виїжджати за межі України, а тому і з цих причин дитина залишається проживати з батьком.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що з 04 листопада 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 19.
Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Належної сім`ї у сторін не склалося, у них різні інтереси та несумісність характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами протягом останніх трьох місяців, син проживає з позивачем.
З довідки № 10 від 10 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в будинку по АДРЕСА_1 .
Така ж адреса місця проживання неповнолітнього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується також Витягом з реєстру територіальної громади від 10 січня 2023 року.
Аналогічним Витягом з реєстру територіальної громади від 10 січня 2023 року підтверджується місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.
Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його.
Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.
Малолітню дитину сторін суд залишає проживати з позивачем.
Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 10-1633606/1/С від 10 січня 2023 року, що становить 536,80 гривень.
Керуючись ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 142, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, --
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), який був зареєстрований 04 листопада 2013 року у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 19.
Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк