Справа № 357/4258/23
Провадження № 2-о/357/163/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Хоменко О. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: 1) Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб,-

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про встановлення факту реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб.

Заява обґрунтована тим, що 15 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Джанкойським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 . У шлюбі у сторін народилося троє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідоцтво про шлюб та про свідоцтва про народження дітей були видані на тимчасово окупованій території. Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 01 березня 2023 року у справі № 463/1430/23 встановлено факти народження дітей та отримано свідоцтва про їх народження у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заявниця звернулася до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області з метою встановлення факту укладення шлюбу, проте їй було рекомендовано звернутися до суду через відсутність у реєстрі про шлюб даних про шлюб між сторонами. Встановлення даного факту необхідне заявниці для підтвердження родинних відносин. Заявники є релігійними особами і для них є важливим факт народження дітей у шлюбі. За таких обставин, заявники просять суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації шлюбу 15 липня 2015 року, про що 15 липня 2015 року зроблено актовий запис про укладення шлюбу № 373 Джанкойським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, який був укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою Республіки Узбекистан та ОСОБА_1 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишити « ОСОБА_6 », прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », поновивши актовий запис про шлюб.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 11 квітня 2023 року передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 12 травня 2023 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 травня 2023 року звернулися до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримання ними заяви в повному обсязі.

Заінтересована особа - Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області 12 травня 2023 року направив на адресу суду листа про розгляд справи за відсутності представника відділу та проханням розглянути справу згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

Заявник ОСОБА_1 08 березня 2023 року уклав договір оренди двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

15 липня 2015 року на тимчасово окупованій території Джанкойським відділом запису актів громадянського стану видано свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 373 (а.с.21).

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 01 березня 2023 року задоволено заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , батьками яких є заявники у справі (а.с..25-28).

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Згідно статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до частини третьої статі 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчаосово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Приймаючи до уваги те, що заявники ОСОБА_8 15 липня 2015 року уклали шлюб між собою, який був зареєстрований Джанкойським районним відділом запису актів громадянського стану АРК, тобто в населеному пункті, яке на момент реєстрації шлюбу відносилося до тимчасово окупованої території, суд вважає за можливе відповідно до ст. 315 ЦПК України та ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», задоволити вказану заяву в частині встановлення факту реєстрації шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з цим суд вважає, що поновлення актового запису про шлюб між заявниками, не є можливим у зв`язку з тим, що вказаний актовий запис не видавався органами реєстрації актів цивільного стану України, а його було видано на тимчасово окупованій території.

Керуючись ст. 3, 4, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації шлюбу 15 липня 2015 року, про що 15 липня 2015 року зроблено актовий запис про укладення шлюбу № 373 Джанкойським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, який був укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою Республіки Узбекистан та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянином України. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишити « ОСОБА_6 », прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

В задоволенні заяви щодо поновлення актового запису про шлюб - відмовити.

Копію судового рішення надіслати до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09117, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 22).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник 1: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заявник 2: ОСОБА_2 . Місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: відступній.

Заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Місцезнаходження: 09117, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 22. Код .

Суддя М. М. Бебешко