Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3746/23
Провадження № 2/376/1521/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трьох років,

Встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

У позовній заяві позивач вказує, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач зазначила, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і позбавлена інших джерел доходів. Знаходиться на обліку в УСЗН Білоцерківської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні у розмірі 860,00 гривень. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просить суд:

Стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, заперечень не має та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 15).

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, щосторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 16.06.2021, актовий запис № 103 (а.с.9).

На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і позбавлена інших джерел доходів.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН Білоцерківської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні у розмірі 860,00 гривень, що підтверджується Довідкою Білоцерківської РДА від 09.11.2023 №3 924/29-01.1-11 (а. с. 10).

Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання матері дитини не надає, що також не заперечує.

Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та сторонами у справі не надано.

Частиною 2 статті 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи матеріальний стан платника і одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 у частині стягнення аліментів на утримання особи, з якою проживає їхній спільний син,у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 29.11.2023 року, що також не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов

Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, з цього виходить, що судом вирішується питання про стягнення з відповідача 50% від суми судового збору, а саме: стягнення з відповідача частини судового збору у зв`язку з визнанням позову у розмірі 536,80 грн., оскільки відповідачем не надано суду письмових доказів на підтвердження звільнення його від сплати судового збору чи неможливості такої сплати. Інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 79, 84, 91 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13,76, 81, 141, 142, 200,206,211, 247, 258, 259, 263-265, 351,352,354,430 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трьох років задовольнити в повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 29.11.2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 536,80 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко