РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/4619/22

Провадження № 22-ц/4815/700/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 рокуу складі судді Гнатущенко Ю. В., ухвалене в м. Рівне о 10 годині 51 хвилині, повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2013 року розірвано шлюб із відповідачкою та стягнуто із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 06.06.2013 р. і до повноліття дитини. На сьогодні його матеріальне становище погіршилося у зв`язку з форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили) військовою агресією РФ проти України. 07.05.2022 р. між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від першого шлюбу його теперішня дружина має малолітню дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на сьогодні на його утриманні. Вони з сім`єю власного житла не мають, тому змушені орендувати квартиру. З 05.12.2022 р. його направлено на стаціонарне лікування. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 02.12.2022 р. йому встановлено діагноз «хронічний панкреатит». Його рідна сестра ОСОБА_6 є інвалідом дитинства першої групи довічно та потребує його допомоги, оскільки проходить медичні огляди і періодичні лікування, на які витрачаються значні кошти, а його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є пенсіонерами, які також потребують його підтримки як у фізичному, так і матеріальному вигляді, адже є непрацездатними і потребують лікування. Надавати допомогу їхньому з відповідачкою сину ОСОБА_9 він не відмовляється, має намір завжди здійснювати перед ним свої батьківські обов`язки. Просив суд змінити розмір аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 20 % усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 рокупозов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2013 р., з 30% від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до 25% від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни судом розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та обґрунтоване тим, що з часу призначення аліментів за рішенням суду майновий стан платника змінився, зокрема у нього з`явилася інша сім`я дружина зі своєю малолітньою дитиною, яких він утримує, що, безумовно впливає на його майновий сан.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що підставою для часткового задоволення позовних вимог стала та обставина, що на утриманні позивача перебуває дружина та її малолітня дитина, яку позивач має намір удочерити, з огляду на що зросли його витрати і відбулися зміни майнового стану. Зауважує, що дружина позивача не позбавлена права звернутися до суду з позовом до батька своєї дитини про стягнення аліментів на утримання останньої. Пояснює, що спільна з позивачем дитина проживає з нею і нею виховується, а тому має місце дисбаланс між зусиллями обох батьків, які мають докладатися ними для розвитку дитини. Вказує, що позивач в судовому засіданні підтвердив збільшення у нього заробітної плати, тобто, по суті, покращення матеріального стану. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Шубківською сільською радою Рівненського району рівненської області 17.07.2019 року (а.с. 6).

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2013 р. у справі № 570/2411/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% від усіх видів заробітку (доходів) відовідача щомісячно, починаючи з 06.06.2013 р. і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 такою обставиною зазначив зміну свого сімейного і матеріального стану, а саме: створення нової сім`ї, наявність у його дружини малолітньої дитини, які потребують утримання, а також необхідність надання допомоги своїм батькам пенсійного віку та сестрі інваліду дитинства першої групи інвалідності.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні .

Як вбачається із довідки № 297 від 10.03.2023 року, виданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області про доходи ОСОБА_1 , середньомісячний розмір аліментів (30% від доходу), які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_9 у грошовому еквіваленті перевищує межі встановленого законом прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку і за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно склала 56 114,48 грн. (а.с. 62).

Оцінюючи матеріальний стан сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вищевказаної довідки про доходи ОСОБА_1 , він працює оперуповноваженим у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області, і загальна сума доходу за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно за винятком утримань та аліментів склала 161 103,82 грн..

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2022 р., позивач є власником земельної ділянки площею 0,1508 в с.Шубків, Рівненського району Рівненської області. Позивач не заперечує щодо наявності у нього автомобіля у користуванні.

Згідно договору оренди від 12.07.2022 року, позивач ОСОБА_1 з липня 2022 року орендує квартиру АДРЕСА_1 , розмір орендної плати становить 5 000,00 грн. та комунальні послуги.

Відомості про доходи та місце роботи відповідачки в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення суми, яку вона несе на утримання спільної з відповідачем дитини.

Дитина сторін проживає разом з відповідачкою і саме вона несе основний тягар її виховання та організації забезпечення її життєвих потреб. Про це відповідачка зазначає у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на наявність дисбалансу між зусиллями, які повинні докладати обоє батьків задля розвитку їхньої дитини. Однак, в силу того, що шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо, а місце проживання їх спільної дитини визначено з матір`ю, неможливим є встановлення ідеального балансу зусиль обох батьків у вихованні та утриманні спільного сина ОСОБА_9 . Позивач бере участь у вихованні сина, сплачує аліменти на його утримання, що відповідачкою не заперечується.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивач не має обов`язку утримання малолітньої дитини своєї дружини, ОСОБА_10 , оскільки не є її біологічним батьком, а дружина не позбавлена можливості звернутися з позовом до батька дитини про стягнення аліментів на утримання останньої, не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , з 07.05.2022 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , яка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 15.01.2019 р.).

Згідно повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, ОСОБА_10 не має права на допомогу одиноким матерям.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 138/594/17-ц.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо часткового задоволення позову про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду на сина сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. При визначенні розміру стягнення аліментів судом враховано у взаємозв`язку обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а саме: зміна сімейного, а відтак і матеріального стану платника аліментів, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання у нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законом, принцип рівності обов`язків батьків щодо дітей, в тому числі, й по їх утриманню.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2023 рокузалишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимківа С. С.