Справа № 357/1951/23
Провадження № 2/357/1104/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року представник позивача АТ «Сенс Банк» Ременюк Т.О., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 , було укладено договір кредиту № 388/62/06/М. З метою забезпечення виконання кредитного договору було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. 12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, АТ «Сенс Банк» бажає розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак, позивачу стало відомо, що на нерухоме іпотечне майно накладено арешт та заборона на його відчуження Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42999116, виданий 17.04.2014; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№42998409, виданий 17.04.2014; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 28253208, виданий 02.11.2011.

Позивач зазначає, що накладений арешт створює перешкоди AT«СЕНС БАНК», як

іпотекодержателю у реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом

реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки на підставі пункту 5.2.1 договору

іпотеки. А тому, позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, оскільки вказані обтяження були накладені на майно вже після підписання договору іпотеки та реєстрації іпотеки, а тому банк має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

Заперечуючи позов, відповідач ОСОБА_1 , яка діє через свого представника ОСОБА_2 , подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов поданий до неналежного відповідача. А також, зазначила, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем у зв`язку з накладенням арештів та реєстрацією обтяжень нерухомого майна, що є підставою для відмови в позові.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 21.03.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання. (а.с. 44)

Ухвалою судді від 21.03.2023 року витребувано докази. (а.с.46-47)

25.04.2023 року відповідач ОСОБА_1 на електронну адресу суду направила заяву про відкладення розгляду справи. (а.с. 54)

09.05.2023 року представник відповідача Федоркін В.С. на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 60-61)

16.05.2023 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 75-81)

Ухвалою суду від 29.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 84-85)

03.07.2023 року представник відповідача Федоркін В.С. на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 95)

20.09.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 21.03.2023 року Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) направив витребувані документи. (а.с. 124-126)

Позивач в судове засідання свого представника не направив, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_3 неодноразово направляв на електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача. (а.с. 98-99, 108-109)

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 16.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 130)

16.10.2023 року в судовому засіданні був присутній державний виконавець Шуляк С.Д., який суду пояснив, що в межах виконавчого провадження № 42999116 накладався арешт 06.05.2014 року, в даному виконавчому провадженні стягувачем є саме АТ «Сенс Банк», згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2021 року по справі № 357/9416/21. Вказав, що стягувач не позбавлений можливості самостійно звернутися до відділу ДВС із відповідним клопотанням для зняття арешту.

На розгляд справи по суті представник Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) не з`явився. 18.10.2023 року від головного державного виконавця Шуляка С.Д. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС, в якому міститься клопотання про долучення до матеріалів справи документів. (а.с. 142-144)

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 42999116, заслухавши пояснення державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 02.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 04/І-410, зареєстрований в реєстрі за № 5393, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. (а.с.8-10)

Згідно п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавця всіх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Договором кредиту № 388/62/06/М, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем 02.10.2006 року, а також зобов`язань за цим договором нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 4.1. Іпотечного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.4. Іпотечного договору визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержателем.

Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. (а.с. 19)

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року вирішено затвердити передавальний акт (п.2.1. протоколу) та встановити, що акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті (п. 2.2. протоколу). Згідно п. 2.3. Протоколу визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. (а.с. 20-22)

Згідно протоколу № 2/2022 Позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 року пунктом 2.1. прийнято рішення про зміну найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». (а.с. 23-24)

А отже, Акціонерне товариство «Сенс Банк» (колишня назва АТ «Альфа-Банк») є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», зокрема щодо іпотечного договору № 04/І-410 від 02.10.2006 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі:

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42999116, виданої 17.04.2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 42998409, виданої 17.04.2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 28253208, виданої 02.11.2011 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В. (а.с. 11-18)

З відповіді Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі ЦМУ МЮ (м.Київ) на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Білоцерківському відділі ДВС на примусовому виконанні не перебувало виконавче провадження № 28253208. (а.с. 124)

Судом встановлено, що у міському відділі ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 42998409 з примусового виконання виконавчого напису № 1838, виданого 11.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу в сумі 94 119, 32 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк», яке закінчене 27.05.2019 року, у зв`язку із сплатою боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. (а.с. 144)

Також на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження №42999116 з примусового виконання виконавчого напису № 1837, виданого 11.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 82 584,29 грн. (А.С. 125)

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2021 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса № 1837 від 11.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 82 584,29 грн., а саме: стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». Ухвала набрала законної сили 20.09.2021 року. (а.с. 145-147)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Позивач вважає порушеним своє право на забезпечення виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, належне на праві власності відповідачці ОСОБА_1 , в зв`язку з чим просить суд звільнити з під арешту майно, що належить боржнику.

У постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження № 14-431цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

А тому, позивачем правильно визначено відповідача по справі боржника ОСОБА_1 .

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації (ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених норм права випливає, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/7842/16, від 19 листопада 2019 року у справі № 137/2080/18-ц та від 30 червня 2021 року у справі № 337/800/19, від 27 липня 2022 року у справі № 138/3277/15-ц.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, наявність накладеного державним виконавцем арешту на об`єкт нерухомого майна порушує права АТ «Сенс Банк» (АТ «Альфа-Банк» до зміни назви) на задоволення своїх вимог за кредитним договором, зобов`язання за яким не виконані боржником належним чином, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві власності іпотекодавцю та боржнику ОСОБА_1 .

Суд враховує, що виконавче провадження № 42998409 закінчено на підставі виконання боржником зобов`язання та сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо зняття арешту, накладеного в межах цього виконавчого провадження, а згідно листа ДВС виконавче провадження № 28253208 взагалі не перебувало на виконанні, то правові підстави такого обтяження майна відсутні, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення, тобто обтяження за ВП № 42998409 і №№ 28253208 підлягають зняттю.

Однак, позовна вимога про зняття арешту з нерухомого мана, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.04.2014 року в межах ВП № 42999116 до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження. (ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Так, позивач АТ «СЕНС БАНК» (до зміни назви АТ «Альфа-Банк»), як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» в межах виконавчого провадження № 42999116 на даний час є стягувачем, згідно ухали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2021 року, та наділений відповідними правами та обов`язками. Саме за заявою стягувача у ВП здійснюються виконавчі дії та саме в інтересах позивача було обтяжено майно боржника. Позивачем не надано до суду доказів, що він звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, іпотекодержателем якого він є, та відповідно, відомостей, що державним виконавцем відмовлено у знятті арешту.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» щодо зняття арешту з квартири, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 42998409, виданої 17.04.2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 28253208, виданої 02.11.2011 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.

Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа-Банк») було сплачено 2684,00 грн. судового збору, що і підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 78, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 17.04.2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження № 42998409 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 02.11.2011 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження № 28253208.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () судові витрати по справі в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено 25.10.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола