Справа № 216/4275/19
провадження №2/216/193/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Бутенко М. В.

за участю

секретарь судового засідання Кравець А. С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Криворізька міська рада, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Криворізька міська рада, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Просить суд винести рішення, яким перенести паркан та відновити таким чином межі її земельної ділянки, відповідно до технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ "РегіонЗемЕксперт", а також з урахуванням висновків землевпорядної організації ТОВ "Пріма-КР", щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва - код 02.01 по АДРЕСА_1 , змістивши межу в бік домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , а саме, згідно до плану: в точці № 75 на відстань 0,56 м; в точці №76 на відстань 0,73 м; в точці №1 на відстань 0,91 м. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , в якості відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати у сумі 11739,00 (одинадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 00 коп., до складу яких входить: оплата за правничу допомогу в сумі 6000,00 (шість тисяч) гривень 00 коп.; оплата за надані послуги ТОВ "Пріма-КР" у сумі 3300,00 (три тисячі триста) гривень 00 коп.; витрати на роздруківку документів та прошивку у сумі 2393,00 (дві тисячі триста дев`яносто три) гривні 00 коп.; витрати за отримання інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сумі 46,00(сорок шість) гривень 00 коп.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 23.09.2019 року, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні, 05.10.2022 року, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Васильченко Н.Г. позовні вимоги позивачки підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Пізніше, в судовому засіданні 12.12.2022 року адвокат Васильченко Н.Г. надала суду заяву про подальший розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Якименко С.В. в жодні судові засідання, призначені наприкінці 2022 року та у 2023 році не з`являлися з невідомих суду причин, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Раніше, відповідач ОСОБА_2 надавав у суді пояснення у справі, у яких зазначав, що визнає значну частину фактів позовної заяви, окрім фактів що приблизно 28 червня 2018 року він шляхом демонтажу огорожі, встановленої на межі та належної Позивачу, незаконно захватив частину земельної ділянки Позивача, та що він перешкоджає Позивачу у встановленні огорожі. Зазначає, що вказана у позові огорожа завжди була у поганому стані, часто порушувалась від дії повітря та інших подразників. Мешканці будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у тому числі Відповідач, неодноразово намагались встановити огорожу після чергового повалення. Оскільки позивачка не вказує точну дату, тому відповідач не може вказати, чи саме він поновлював огорожу у вказаний строк (приблизно 28 червня 2018 року), але відповідач стверджує що у всякий раз огорожа поновлювалась на місці, яке відображено у технічної документації, а саме плані земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 . Позивачка додає до позовної заяви такий план, складений 23.11.2006 року у складі Технічної документації із землеустрою ТОВ «РегіонЗемПроект» 2013 рік. Як вбачається з цієї схеми, межа між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 - пряма лінія, але згідно Збірного плану меж земельних ділянок після отримання кадастрових номерів вказана межа не є прямою, а містить три точки повороту: №№ 74,75,76. У 2010 році співвласники домоволодіння АДРЕСА_2 також звертались за отриманням кадастрового номеру власної земельної ділянки.

Згідно Технічної документації із землеустрою, складеної ДП «Центр державного земельного кадастру» 2010 рік, межа В-Г (тобто межа між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) є прямою лінією. У складі цієї документації також мається документ щодо погодження меж земельних ділянок, з якого вбачається, що позивач у 2010 році погоджувала межу, яка є прямою лінією. Про те що межа згідно кадастрової документації 2013 року не є прямою, Відповідач вперше дізнався з доданих до позовної заяви матеріалів. Землекористувачами, який міститься у складі тої ж Технічної документації із землеустрою ТОВ «РегіонЗемПроект» 2013 рік, Відповідач не погоджував нові межі земельної ділянки, тому не був повідомлений про зміни. Після того, як відповідач ознайомився з технічною документацією складеною пізніше, у 2013 році, він жодним чином не заперечує проти встановлення огорожі за межею 2013 року, яка не є прямою лінією, але, на думку Позивачки, витрати по встановленню огорожі згідно кадастрової документації 2013 року повинні нести саме співвласники домоволодіння АДРЕСА_1 . Подібна позиція також підтверджується іншими матеріалами кадастрової документації 2013 року, на яку посилається Позивач. Так згідно вказаного Збірного плану земельні ділянки сторін (домоволодінь АДРЕСА_1 та №14) взагалі не мають спільної межі. Відповідач вважає спір цілком умовним, оскільки фактично ніколи не заперечував проти встановлення меж згідно кадастрової документації. На думку відповідача, спор виник через незрозумілу поведінку Позивача, яка замість того щоб ознайомити власників сусіднього домоволодіння, в якому проживає відповідач, з кадастровою документацією 2013 року, почала звертатись до державних органів з якимось скаргами та звинувачувати сусідів у порушення її прав. Станом на час складання відзиву з боку відповідача не створюються жодні перешкоди Позивачу у встановленні межі згідно кадастрового плану 2013 року. На думку відповідача більш зрозумілим було б витратити кошти на встановлення такої межі а не на оплату допомоги адвоката. До того ж, з огляду на фактичну відсутність спору, Відповідач не може визнати що розмір гонорару адвоката складає 6 000 грн.

Представником третьої особи по справі - Криворізької міської ради О. Сеїною надано письмове пояснення по справі, у якому вона просить суд розглянути справу без участі їх представника. Просить винести законне рішення, згідно норм чинного законодавства України.

В поясненні зазначено, що згідно з нормами статей 91, 96 Земельного кодексу України власники землі, землекористувачі зобов`язання дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Пункт «г» частини 1 статті 96 ЗК України передбачає, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України:

1.Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

2.Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

3.Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ч. І ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо- геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на*місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Правсґ приватної власності є нерушним.

Статтею 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання твоїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до: порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» районні у місті ради правомочні розглядати й вирішувати питання, віднесені до відання органів місцевого самоврядування Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законами в обсязі і межах, визначених цим рішенням. -

Так, у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища районні у місті ради, здійснюють роботу з самоврядного контролю за, зокрема, додержанням громадянами індивідуальної житлової забудови правил добросусідства. Крім того, розглядають земельні спори відносно меж земельних ділянок індивідуальної житлової забудови, що перебувають у власності або користуванні громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, питання порушення меж земельної ділянці, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 розглядалось спеціальною комісією, яка створена при виконавчому комітеті Центрально - міської районної у місті ради.

Так, відповідно до витягу з протоколу №5 засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів від 14.05.2019 за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_1 з питання відновлення межі земельної ділянки між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з гр. ОСОБА_2 , співвласником домоволодіння АДРЕСА_2 на вказаній вулиці в ході засідання встановлено, що за результатами виконаних робіт землевпорядною організацією ТОВ «Пріма-КР», межі земельної ділянки на АДРЕСА_1 , за їх фактичним використанням, з боку домоволодіння АДРЕСА_2 на вказаній вулиці, не відповідають відомостям Державного земельного кадастру, а саме, фактична межа земельної ділянки зміщена в напрямку житлового будинку на АДРЕСА_1 на відстань 0,56-0,91 метрів.

Зазначеною комісією гр. ОСОБА_2 рекомендовано на засадах добросусідства протягом червня 2019 року відновити встановлені межі земельної ділянки з кадастровим номером :08:467:0004, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою землевпорядною організацією ТОВ «РегіонЗемЕксперт» у 2013 році, та поновити паркан, який був ним демонтований.

Проте, відповідно до ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження, земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Представник третьої особи по справі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, в судове засідання 24.01.2023 року не з`явилася, в матеріалах справи є заява представника К.О. Тімуш, у якій вона просить суд розглянути справу без участі їх представника та покладається на думку суду. Просить винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання 24.01.2023 року не з`явилися, але раніше надавали пояснення в судовому засіданні що до суті позовних вимог позивача, позовні вимоги підтримують.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кожен має у праві приватної спільної часткової власності по 1/4 частці зазначеного домоволодіння.

Позивачу ОСОБА_1 , належить на праві спільної часткової приватної власності 1 / 4 частка зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності належить на підставі Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2006 року, цивільна справа № 2-1377 2006 р. та ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 23 квітня 2007 року, цивільна справа №2-1377/06, зареєстровано право власності на нерухоме майно КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 29.05.2007 року за реєстраційним № 2664659, номер запису: 1628; 173; 164 в книзі: 7/ЗП-65; 142П-1738, 138П-164.

Третій особі ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової приватної власності 1 / 4 частка зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . Право власності належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року, індексний номер: 24636703, виданого Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 року №2452, зареєстровано право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав 23.07.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності: 6434453, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕВА №073785, ЕВА №073788, індексний номер витягу: 24637893.

Третій особі ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової приватної власності 1/4 частка зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 . Право власності належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕС №118749 від 22 вересня 2006 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., зареєстрованому в реєстрі за №1-2559 (спадкова справа № 828), право власності на нерухоме майно зареєстровано КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 05.10.2006 року за реєстраційним № 2664659, номер запису: 1628; 173 в книзі: 7/ЗП-65; 142П-1738.

Третій особі ОСОБА_4 , належить на праві спільної часткової приватної власності 1 / 4 частка зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 . Право власності належить на підставі Договору купівлі-продажу НВХ №856477, НВХ №856478, від 29 серпня 2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1004, інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 31.08.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, номер запису про право власності: 16162138, індексний номер : 31177207 від 31.08.2016 року.

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер: НОМЕР_3 , виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 року №2452, індексний номер 17814849, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності 4679942, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1 / 4 частка земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :08:467:0004, дата державної реєстрації земельної ділянки :12.12.2013 року, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер: НОМЕР_4 , виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 року №2452, індексний номер: 17805329, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності 4677432, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, співвласнику - ОСОБА_3 , на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :08:467:0004, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2013 року, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер: НОМЕР_5 , виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.01.2014 року №2452, індексний номер: 1781341, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 14.02.2014 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, , номер запису про право власності 4679637, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, співвласнику ОСОБА_5 , на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :08:467:0004, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2013 року, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Договору купівлі-продажу НВХ №856477, НВХ №856478 від 29.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1004 виданого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень 31.08.2016 року, індексний номер: 31177295, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, номер запису про право власності 16162253, моєму співвласнику - ОСОБА_4 , на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :08:467:0004, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позивач - ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є співвласниками земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: :08:467:0004, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.1 Рішення Криворізькою міською Радою №2452 від 29.01.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж нашої земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, розробленої ТОВ "РегіонЗемЕксперт", відповідно до якої визначено межі цієї земельної ділянки в натурі.

Сусід позивачки - відповідач по справі - ОСОБА_2 є власником на праві приватної спільної часткової власності 1 / 4 частки суміжного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину серії ВСА № 571306 від 09.03.2005 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-747, реєстраційний номер майна: 6139695, номер запису: 148 в книзі: 219П-148.

Земельна ділянка під домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер:

:08:467:0008, загальною площею 0,1 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності - комунальна власність, знаходиться в користуванні співвласників зазначеного домоволодіння, в тому числі й відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач по справі ОСОБА_2 , приблизно 28 червня 2018 року, шляхом демонтажу огорожі, встановленої на межі між приналежною на праві спільної сумісної власності позивачці ОСОБА_1 , а також її співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , земельною ділянкою кадастровий номер: :08:467:0004, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 та землями, що належать територіальній громаді м. Кривого Рогу, змістив зазначену межу, розташувавши паркан щільно до гаражу, належному ОСОБА_5 , заварив хвіртку та незаконно захватив частину земельної ділянки, належної позивачці ОСОБА_1 , та її співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також незаконно захватив землі, належні територіальній громаді м. Кривого Рогу, що розташовані між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Зазначений факт підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - код 02.01 по АДРЕСА_1 , виготовленою спеціалістами ТОВ "Пріма-КР". Отже, згідно до зазначеної технічної документації після проведення відповідних обстежень ТОВ "Пріма-КР" встановлено, що ОСОБА_2 фактично змістив тверду огорожу в сторону позивача ОСОБА_1 та її співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , домоволодіння на певну відстань, а саме в точках №№ 75,76,1 (на плані), встановивши паркан дуже щільно поруч з гаражем, приналежним ОСОБА_5 , чим порушив межі їх земельної ділянки, позбавивши можливості позивачку ОСОБА_1 , вільно пересуватись по приналежній їй на праві приватної власності земельній ділянці, заволодівши її часткою та позбавив її особисто та членів її сім`ї , її співвласників проходу по території їх земельної ділянки на АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим, позивачка ОСОБА_1 змушена була звернутись до спеціалістів ТОВ "Пріма-КР" щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . За результатами виконаних робіт землевпорядною організацією ТОВ "Пріма-КР" було встановлено, що межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 за їх фактичним використанням, в точках №№ 75, 76, 1 (на плані), з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , не відповідають відомостям Державного земельного кадастру, а саме, фактична межа земельної ділянки зміщена в напрямку житлового будинку по АДРЕСА_1 , в точці № НОМЕР_6 на відстань 0,56 м, в точці №76 на відстань 0,73 м, в точці №1 на відстань 0,91 м.

Добровільно ОСОБА_2 , з незрозумілих підстав, не бажає відновити межі земельної ділянки, так само не допускає позивача ОСОБА_1 , перемістити згідно до встановлених меж її паркан і користуватись її земельною ділянкою, та таким чином перешкоджає користуватися належною на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , та її співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Особливо це важливо для позивачки ОСОБА_1 , інваліда 2 групи дитинства, та її чоловіка ОСОБА_6 , інваліда 1 групи з дитинства, так як вони є інвалідами та пересуваються в інвалідних візочках через цей проміжок належної їм земельної ділянки з території їх домоволодіння па вулицю Нахічеванську . В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_2 , позивачка разом з її чоловіком позбавлені нормальних умов існування та безперешкодного користування їх власністю.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 та її чоловіку, так само, як і сім`ям їх співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , користуватися належною їм на праві власності земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

При неодноразових спробах відновити межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_1 самостійно, відповідач ОСОБА_2 разом з його співмешканкою вчиняють гучні скандали та застосовують до позивача ОСОБА_1 , та її чоловіка - ОСОБА_6 фізичне насилля, в результаті чого їм були спричинені тілесні ушкодження, що підтверджується довідками від 04.02.2019 року зі станції швидкої медичної допомоги та їх зверненнями в правоохоронні органи, відповіді від яких позивачем додано до позову.

Позивачка ОСОБА_1 постійно переживає щодо порушення її законних прав з боку відповідача ОСОБА_2 , що призвело до втрати нею спокою, рівноваги, постійного життєвого укладу, з`явилося почуття тривоги. Крім того, позивачка вимушена витрачати свій особистій час на походи до поліції зі скаргами, до Виконкому, звертатись до юристів та до суду, замість життя у спокої та врівноваженості.

Незважаючи на те, що 14.05.2019 року ОСОБА_2 на засіданні районної комісії Центрально-Міської районної у місті ради по вирішенню земельних спорів було рекомендовано протягом червня 2019 року відновити межі належної позивачу та іншим співвласникам земельної ділянки з кадастровим номером :08:467:0004 відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та поновити паркан, який був ним демонтований, однак, він не бажає добровільно це зробити, в зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Відповідно до ст.ст. З, 4, 5 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Одним із принципів земельного законодавства є здійснення громадянами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження своєю землею.

Статтею 211 ЗК України регламентовано відповідальність за порушення земельного законодавства, відповідно до якої громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення, серед яких є: - самовільне зайняття земельних ділянок; - знищення межових знаків. Згідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно до ст. 10 ЗК України, до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить вирішення земельних спорів. Отже, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ст. 11 ЗК України повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України, суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

05 квітня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Ради з проханням створити комісію з питань вирішення земельних спорів та прийняти міри щодо вирішення спору відновлення меж земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 із складанням відповідного Акту, копію якого просила надати їй та сприяти відновленню меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_7 поновити огорожу земельної ділянки, та усунути перешкоди в користуванні власністю позивачки та її співвласників. Акту позивачка не отримала, натомість їй було надано Витяг з протоколу №5 від 14.05.2019 року засідання комісії по вирішенню земельних спорів Центрально-Міської районної у місті ради, де розглянуто її звернення, та в ході розгляду з`ясовано неправомірність дій з боку відповідача ОСОБА_2 , який захватив частину земельної ділянки позивачки, в зв`язку з чим йому надано рекомендації на засадах добросусідства протягом червня 2019 року відновити встановлені межі земельної ділянки, належної позивачці та її співвласникам з кадастровим номером :08:467:0004, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та поновити паркан, який був ним демонтований.

Однак, відповідач ОСОБА_8 не виконав рекомендації за прийнятим рішенням комісії по вирішенню земельних спорів Центрально-Міської районної у місті ради та не оспарював це рішення, так як воно є цілком правильним.

Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних законних прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

У відповідності до ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

За статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватися правил добросусідства.

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та, зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до статті 152 ч. 2 Земельного кодексу України власник, земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 386 ч. 2 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 16 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, та передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, серед яких способами захисту можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Докази, які містяться в матеріалах цього цивільного позову, достовірні та у взаємозв`язку свідчать про їх достатність стверджувати, що ОСОБА_2 завдав позивачу ОСОБА_1 , фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень, а саме: термічного опіку 1 ступеню н/з лівого передпліччя та моральну шкоду.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд України в п.1 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної(немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , було порушено загальне самопочуття позивачки, нормальний спосіб її життя, оскільки вона змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Було порушено нормальний уклад її життя, в зв`язку з чим, вона повинна витрачати свій особистий час, витрачати здоров`я, грошові кошти, щоб усунути порушення її права.

В зв`язку з чим, суд вважає розумним і справедливим визначити розмір для відшкодування завданої їй відповідачем ОСОБА_2 , моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 (десять тисяч) гривень.

Проаналізувавши всі докази у справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, з урахування частково визнання відповідачем позовних вимог в частині усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належній їй на праві приватної власності земельною ділянкою, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК, усі судові витрати підтверджені документально, про що в матеріалах справи є докази.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду цієї справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1 та II груп.

Під час звернення до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом II групи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 грн. + 768,40 грн. по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 373, 391, 386 ч.2, 1167 ЦК України, ст. З, 4, 5, 10, 11,91, 125, 152 ч.2, 211 Земельного кодексу України, п.1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями), п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 133 ч.3 п.1, 137 ч.3, 141 ч.8,175, 187, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Криворізька міська рада, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належній їй на праві приватної власності земельною ділянкою кадастровий номер :08:467:0004, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 вчинити певні дії, а саме: перенести паркан та відновити таким чином межі її земельної ділянки, відповідно до технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ "РегіонЗемЕксперт", а також з урахуванням висновків землевпорядної організації ТОВ "Пріма-КР", щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва - код 02.01 по АДРЕСА_1 , змістивши межу в бік домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , а саме, згідно до плану: в точці № 75 на відстань 0,56 м; в точці №76 на відстань 0,73 м; в точці №1 на відстань 0,91 м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , в якості відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 10000,00 (десять тисяч ) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати у сумі 11739,00 (одинадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 00 коп., до складу яких входить: оплата за правничу допомогу в сумі 6000,00 (шість тисяч) гривень 00 коп.; оплата за надані послуги ТОВ "Пріма-КР" у сумі 3300,00 (три тисячі триста) гривень 00 коп.; витрати на роздруківку документів та прошивку у сумі 2393,00 (дві тисячі триста дев`яносто три) гривні 00 коп.; витрати за отримання інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сумі 46,00(сорок шість) гривень 00 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1536,80 грн. по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. В. БУТЕНКО