Справа № 522/8291/23
Провадження № 2/522/4221/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Суворової О.В.,

за участю секретаря судового засіданні - Довгань Ж.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично з 1997 року проживав разом із сім`єю (позивачем та його дружиною ОСОБА_2 ) у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Померлий ОСОБА_2 був у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1995 року з його матір`ю ОСОБА_2 . Позивач є єдиною дитиною в родині, а тому вважає себе і матір спадкоємцями першої черги. Під час дійсності шлюбу ОСОБА_2 (Спадкодавцем) було приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 (Відповідачем) було приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із вказаної квартири АДРЕСА_1 , яка є його особистою приватною власністю, однак обидва спадкоємці цю спадщину не прийняли. Нотаріусом зазначено, що ОСОБА_1 25 квітня 2023 р. звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька (Спадкодавця), внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу № 26/2023. Однак, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Після смерті Спадкодавець заповіту не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25.04.2023, а тому Позивач та Відповідач мають право на спадкування по закону як спадкоємці першої черги. Позивач на час відкриття спадщини не був зареєстрований разом із спадкодавцем ( ОСОБА_2 ), що означало б фактичне прийняття ним спадщини, хоча фактично проживав із батьком та матір`ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає, що пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, зважаючи на наступне. Спадщина відкрилася внаслідок смерті Спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, кінцевим строком для прийняття спадщини було 07.10.2022 р. 24 лютого 2022 року розпочалася широкомасштабна агресія Росії проти України. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на другий день після смерті батька, позивач звертався до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. (Одеса, пр.-т Шевченка, 25), однак нотаріус відмовила у заведенні спадкової справи, оскільки на той час всі нотаріальні реєстри були відключені з мотивів захисту національної безпеки. Позивачу було запропоновано дочекатися кінця війни, через рік позивач повторно звернувся до нотаріуса, але йому було повідомлено , що строк для прийняття спадщини пропущено. Тобто, позивач фактично через війну був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одеса, Україна його батька - ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2023 р. провадження відкрито та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження .

Ухвалою суду від 04.07.2023 року витребувано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3 .

19.07.2023 року на адресу суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. надійшла копія спадкової справи №26/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Учасники справи в судове засідання, призначене на 10.08.2023 року, не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи без фіксування судового процесу та заява ОСОБА_2 щодо розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 10.08.2023 року.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 07.04.2022 року(а.с.13).

Померлий ОСОБА_3 перебував у шлюбі із ОСОБА_2 з 21.01.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_2 від 21.01.1995 р. (а.с.15).

У подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в шлюбі народилась дитина ОСОБА_1 (позивач) - 05.04.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 від 20.05.1978 року (а.с.16).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1997 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , загальною площею 55,2 кв.м., свідоцтво видано згідно розпорядження від 24.02.1997 року №94044 та зареєстрованого в реєстраційну книгу за №4-11050 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру №1865 від 24.02.1997 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 53,8 кв.м. належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.18).

25.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, 25.04.2023 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. із заявою про неприйняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Листом від 25.04.2023 року №88/02-14 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., повідомлено позивача, що він пропустив строк для прийняття спадщини та запропоновано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.19).

Між тим, у строк, встановлений законодавством, позивач із заявою про прийняття спадщини після померлого батька до нотаріальної контори не звернувся.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України.

При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого батька у зв`язку із пропуском ним строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України.

Також, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем згідно матеріалів спадкової справи №26/2023 р. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка досліджена судом, інших спадкоємців до майна померлого судом не встановлено, проте через поважні причини (початок повномасштабного вторгнення, за словами позивача звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., однак реєстри були відключені з мотивів захисту національної безпеки та йому було пораджено дочекатися кінця війни, оскільки всі строки нібито зупинені), позивач не зміг у строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд вбачає, що кінцевий термін для подачі спадкоємцями заяви про прийняття спадщини закінчився 07.10.2022 року, тобто позивач прострочив 6 місяців, що на думку суду з урахуванням вищенаведених обставин не є суттєвим для відмови у позові, з урахування підстав зазначених у позові.

При наведених обставинах суд вважає , що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з тих підстав, що позивач, як єдиний спадкоємець до майна померлого батька, оскільки дружина ( ОСОБА_2 ) відмовилась від прийняття спадщини від умерлого, довів поважність причини пропуску встановленого в законі строку для подання заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців за розглядом справи судом не встановлено. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає ОСОБА_1 додатковий строк у шість місяців.

Керуючись ст.ст. 10, 15-16, 319, 321, 328, 1216, 1218, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 191, 210, 211, 223, 241, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) додатковий строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одеса, Україна його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Додатковий строк для прийняття спадщини рахувати з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 10.08.2023 року.

Суддя О.В.Суворова