Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5680/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.03.2023 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19.07.2003 по 04.07.2016 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2016 по справі № 299/980/16-ц. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, які проживають з позивачем, що позивач підтвердив рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради №89 від 28.04.2022 року, довідкою про склад сім`ї №2825 від 26.10.2018 року, довідками про реєстрацію місця проживання дітей №101, 102 від 24.08.2016 року та №223, 225 від 08.05.2018 року. Позивач зазначає, що з 2015 року відповідачка ОСОБА_2 вона же ОСОБА_2 громадянка України та Угорщини виїхала за межі України спочатку в Ізраїль, як громадянка України, в подальшому з 2021 року в Португалію, як громадянка Угорщини, та в подальшому з вересня 2022 року - в Німеччину, як громадянка Угорщини, де на даний час проживає та офіційно працює як громадянка Угорщини, отримує дохід та сплачує податки. За період з 2015 року по 2019 рік на територію України приїжджала 2 рази - в 2018 році та у 2019 році строком орієнтовно 20 днів. В ці дні їх діти, мали особисте спілкування з мамою проживаючи з нею вдома у її батьків. З 2019 року відповідачка на територію України не приїжджала, з дітьми особисто не зустрічалася, коштів на утримання дітей не надавала. З 01.09.2022 старший син ОСОБА_3 поступив на навчання до ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на комерційні основі. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно з дня подачі позову і до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

27.01.2023 позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, якою посилаючись на положення ст. 49 ЦПК України виклав позовну вимогу у наступній редакції: просить суд стягнути з ОСОБА_2 громадянки України та Угорщини, на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та з 15.05.2023 року до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка ОСОБА_2 надіслала до суду відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги визнає частково та просить суд прийняти рішення про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відзив мотивовано тим, що через важкі життєві обставини у грудні 2015 року відповідачка виїхала за межі України на заробітки до Ізраїлю, а діти залишились проживати з позивачем по справі. З дітьми бачиться періодично та бере участь у їх матеріальному утриманні. Працюючи в Ізраїлі мала відпустку один раз на рік, у серпні 2016 року їздила з дітьми, сестрою та її сином на відпочинок у Грецію протягом 10 днів, у грудні 2017 року по січень 2018 року приїжджала до дітей і проживала разом з дітьми у своїх батьків, придбавала дітям одяг, взуття, різні ґаджети. Надалі приїздила додому у жовтні-листопаді 2018 року, купляла дітям все необхідне для їх комфорту. У 2019 році переїхала до Португалії та не мала змоги приїхати до дітей, але підтримувала їх фінансово та морально. Ковід-19 перешкодив побачитися з дітьми в подальшому, але залишалась на зв`язку, в тому числі із позивачем. В останнє приїздила додому із 05.12 по 11.12.2022 і за цей період за бажанням синів придбала їм необхідний сезонний одяг, взуття, продукти харчування, зарядні лампи для використання при відімкненні електроенергії, оплатила водійські курси для старшого сина ОСОБА_3 . Будучи за кордоном щодня спілкується з дітьми. Коли відсутня вдома систематично надсилає кошти своїй матері ОСОБА_7 , яка в свою чергу одіває та обуває дітей. Діти приходять до її батьків та харчуються за бажанням. Купляла дітям мобільні телефони, телевізор, велосипеди, іграшки, оплачувала додаткові заняття з репетитором для старшого сина, оплатила навчання сина за другий семестр. Старший син має банківську картку, на яку відповідачка перераховує грошові кошти. За останні місяці настрої між відповідачкою та позивачем змінилися, вони не дійшли згоди щодо суми грошових коштів, які відповідачка надає в якості аліментів. Вказує, що на даний час перебуває в Португалії, Німеччину відвідує періодично, працює волонтером. Вимогу про стягнення аліментів у частці від отримуваних доходів заперечує, оскільки офіційно не працевлаштована, має нерегулярний дохід. Заперечує також проти стягнення аліментів та утримання сина ОСОБА_3 відразу до 23 років, оскільки дана вимога не узгоджується з положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України, оскільки спочатку стягуються аліменти на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, а вже після досягнення 18 років у разі навчання - до 23 років (повторне звернення у суд на підставі ст, 199 СК України).

Позивач подав до суду відповідь на відзив, за яким наполягає на заявлених позовних вимогах про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей у частці від отримуваного нею доходу.

Відповідачка надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що не ухиляється від свого материнського обов`язку матеріально забезпечувати дітей та згідна сплачувати аліменти на утримання синів у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Сторони будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання змінених позовних вимог.

У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 19.07.2003 по 04.07.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне подружнє життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2016 по справі № 299/980/16-ц шлюб між сторонами розірвано.

У грудні 2015 року відповідачка виїхала на заробітки за кордон.

Діти сторін проживають разом з батьком, позивачем по справі, що стверджується рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради №89 від 28.04.2022 року, довідкою про склад сім`ї №2825 від 26.10.2018 року, довідками про реєстрацію місця проживання дітей №101, 102 від 24.08.2016 року та №223, 225 від 08.05.2018 року.

Старший син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом першого курсу денної форми навчання стоматологічного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на комерційні основі, що стверджується довідкою вищого навчального закладу № 340 від 25.10.2022.

Відповідачка надсилає кошти на матеріальне утримання дітей, що стверджується доданими до відзиву квитанціями.

Однак, між сторонами не досягнуто згоди з приводу суми грошових коштів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка працює за кордоном, однак офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати кошти на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка є здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами немає, а тому суд вважає, що вона як мати зобов`язана брати участь в утриманні дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, часткове визнання позову, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 4000 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися, суд вважає дану вимогу передчасною, оскільки дитина сторін не досягла повноліття.

Після досягнення дитиною повноліття позивач вправі звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання, у відповідності до положень ст.199 СК України, згідно яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак із відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, ст. ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2023 року до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко