Дата документу 24.07.2023
Справа № 501/3693/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ»

предмет та підстави позову:

ухвалив рішення та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 23.12.2022 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, згідно якого просить суд:

- наказ директора Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» за №204/О-115 від 16.09.2022 «Про припинення трудового договору» та звільнення з 27.09.2022 робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду ОСОБА_1 » визнати незаконним та скасувати;

- поновити ОСОБА_1 в Державному підприємстві морський торговельний порт «Чорноморськ» в портофлоті порту на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.09.2022 по час постановлення рішення суду;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі визначених квитанціями.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працював в ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду.

На підставі наказу в.о.директора ДП «МТП «Чорноморськ» №204/О-115 від 16.09.2022 з позивачем припинено трудові відносини на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Позивач стверджує, що вказаний наказ є незаконним, оскільки припинення трудового договору допускається тільки в разі відмови працівника від продовження роботи в нових умовах праці. Позивач не відмовився від роботи в нових умовах праці, відповідач не вирішував питання переважного права позивача залишення на роботі.

Також, позивач стверджує в позові, що він мав переважне право залишення на роботі, оскільки 21.04.2009 він отримав травму на виробництві, отримав інвалідність.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 24.02.2023 надав до суду відзив на позов (а.с.41-49), просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що повідомлення про звільнення позивача та його звільнення проведено з дотриманням чинного законодавства України, позивачем не доведено, що у 2009 році він отримав важку травму на виробництві при виконанні своїх трудових обов`язків та має інвалідність

Голова Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» 31.01.2023 надав до суду пояснення на позовну заяву (а.с.33-35), просить суд позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_1 03.03.2023 надав до суду пояснення щодо середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу, який складається з розміру 19058,89 грн. (а.с.78-79).

Позивач 31.01.2023 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.37).

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10.01.2023 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.29-30).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2023 вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.81-82).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював в ДП «МТП «Чорноморськ» посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8).

Наказом в.о.директора ДП «МТП «Чорноморськ» №84 від 24.06.2022 «Про зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників», проведено з 15.09.2022 зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення працівників ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» у структурних підрозділах підприємства (а.с.19-10, 57-60).

Наказом в.о.директора ДП «МТП «Чорноморськ» №70 від 29.04.2022 «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП «МТП «Чорноморськ», призупинено дію трудових договорів з 01.05.2022 на термін до припинення, або скасування воєнного стану з працівниками ДП «Морський торговальний порт «Чорноморськ» (а.с.11, 61-63).

Наказом в.о.директора ДП «МТП «Чорноморськ» №132 від 15.09.2022 «Про внесення змін до наказу від 29.04.2022 №70 «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП «МТП «Чорноморськ», виключено з додатку від 29.04.2022 №70 працівників підприємства (а.с.12-14, 64-66).

ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення з пропозицією переведення на одну з вакантних штатних одиниць в порту згідно переліку вакансій, з яким позивача ознайомлено за телефоном (повідомлено засобами мобільного зв`язку: НОМЕР_1 )01.07.2022 (а.с.50-51).

На підставі наказу в.о.директора ДП «МТП «Чорноморськ» №204/О-115 від 16.09.2022 з позивачем припинено трудові відносини на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату (а.с.15, 56). Оскаржуваний наказ отримано позивачем 29.11.2022.

Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 24.11.2010 зафіксовано падіння потерпілого ОСОБА_1 з висоти, згідно п.10 якого вказано, що ОСОБА_1 , докер-механізатор першого терміналу порушив вимоги п.п.1.11, 3.1.1 Інструкції по охороні праці №440-07 докера-механізатора порту, затвердженої 15.06.2007 з доповненнями по наказу начальника ІМТП від 30.07.2007 (а.с.17-19).

Також, судом досліджено копії:

- розрахункових листів по заробітній платі ОСОБА_1 (а.с.20-25);

- виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» (а.с.36).

- витягу з журналу реєстрації звільнених з ДП «ІМТП» повідомлених про отримання трудових книжок (а.с.52-53),

- списку згрупованих поштових відправлень, згідно якого вбачається, що 29.09.2022 на адресу ОСОБА_1 направлено з поштового відділення Укрпошти №3 рекомендований лист (а.с.54-55).

ІV. Оцінка Суду.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який затверджено Законом України №2101-ІХ.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховною Радою України 15.03.2022 прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" №2136-ІХ, який набув чинності 24 березня 2022 року.

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон), передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Відповідно до частини третьої статті 29 КЗпП ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронного зв`язку. У такому разі підтвердженням ознайомлення вважається факт обміну відповідними електронними документами між роботодавцем та працівником.

Однак, варто враховувати, що така процедура оформлення трудових відносин має бути чітко врегулювана відповідними актами підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

У період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Для фіксації доведення інформації або документів до відома працівника можна основуватися за аналогією закону на нормах Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1042.

Оцінюючи докази надані сторонами справи, суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду документи, де зафіксована процедура обміну електронними документами між роботодавцем та працівником із урахуванням відповідного порядку доведення інформації, або документів до працівників підприємства.

Отже, суд доходить до висновку, що відсутня попередня згода сторін трудових правовідносин на обмін офіційними документами засобами електронного зв`язку.

Зокрема, про це йде мова у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2018 року у справі №86/21222/16-ц, відповідно до якої за відсутності попередньої згоди сторін трудових правовідносин на обмін офіційними документами засобами електронного зв`язку, такі документи мають подаватися у паперовій формі з оригінальним підписом автора документу, оскільки направлення заяви засобами електронного зв`язку не дає можливості іншій стороні встановити справжнє волевиявлення заявника.

Зважаючи, що позивач повідомлявся про призупинення дії трудового договору та його наступне вивільнення засобами мобільного зв`язку, за відсутності зафіксованої процедури обміну електронними документами між роботодавцем та працівником, вказана процедура проведена з порушенням чинного законодавства України, тому порушує права позивача.

Крім того, згідно з п.2 розділу «Прикінцеві положення» цього ЗУ главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено п.2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Отже, положення ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Відповідно до ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану.

Тобто, з аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що законом надано право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, однак таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" №2136-ІХ, зокрема і коментар до статті 13 вказаного Закону.

Так, роз`яснено, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, оцінивши доводи сторін у справі, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведені законність та обґрунтованість оскаржуваних наказів, зокрема, що на час видання наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 29.04.2022 №70 «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП «МТП Чорноморськ» існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з викладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позов задоволено, судовий збір у розмірі 992,40 грн., який сплачено позивачем при подачі позову (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Наказ директора Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» за №204/О-115 від 16.09.2022 «Про припинення трудового договору» та звільнення з 27.09.2022 робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду ОСОБА_1 » визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 в Державному підприємстві морський торговельний порт «Чорноморськ» в портофлоті порту на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду.

Стягнути з Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючиь з 27.09.2022 по час постановлення рішення суду.

Стягнути з Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко