ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2428/23 Провадження № 2/636/1258/23
18 жовтня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Селевко А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 636/2428/23, провадження № 2/636/1258/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_2 ,
Військова частина НОМЕР_1 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_2 , обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
27 червня 2023 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_2 , було залишено без руху, у зв`язку з недодержанням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.
07 липня 2023 року, було відкрито провадження по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_2 .
В судове засідання представник позивача, військової частини НОМЕР_2 не з`явився, надавши до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення на його адресу, підтверджену довідкою Чугуївської міської ради Харківської області, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про яке свідчить трекер «Укрпошти», в якому зазначено «вручено особисто 29.09.2023).
За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 на посаді техніка взводу забезпечення 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону. Станом на сьогодні виведений в розпорядження командира частини у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
На виконання вимог Наряду командира військової частини НОМЕР_3 від 03 травня 2015 року №926 згідно пункту 26.1 пункту 26 Наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 15 червня 2015 року № 159, у складі військовослужбовців 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, технік взводу забезпечення 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону солдат ОСОБА_1 15 червня 2015 року вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_5 м. Охтирка Сумської області для прийому автомобільної техніки та перегону її в подальшому до військової частини.
Відповідно п. 2 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.05.2019 №621, за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення вимог статті 127, абзацу 7 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, колишнього техніка взводу забезпечення1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону солдату ОСОБА_1 оголошено догану та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності на суму 141693 гривні 18 копійок.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст.1,10 Закону України «Про оборону України» Збройні Сили складаються з військових об`єднань, з`єднань, військових частин, установ, організацій та утримуються за рахунок бюджетних коштів.
Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, утримується за рахунок коштів державного бюджету України, підпорядкована Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується законами України, Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністра оборони України.
Командир військової частини НОМЕР_1 несе повну відповідальність перед органом управління майном Міністерством оборони України за стан та діяльність переданого йому військового майна, його схоронністю та ефективністю, використання закріпленої за частиною державною технікою.
Таким чином, збитки спричинені військовій частині НОМЕР_1 , є збитками, спричиненими державі.
Відповідно до ч. ч. 1-3ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".
Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Статтею 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".
У статті 1 цього Закону визначено, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Статтею 7 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Отже, у разі звільнення військовослужбовця зі служби останній повинен повернути на речовий склад військової частини видане йому інвентарне майна, а у випадку знищення, втрати такого майна - відшкодувати його вартість.
Матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача, доказів її погашення суду не надано, доказів оскарження та скасування наказів про призначення службового розслідування та проведення службового розслідування, яким встановлено розмір завданої матеріальної шкоди суду не надано, таким чином суд погоджується із обґрунтованістю вимог Військової частини НОМЕР_1 та доходить висновку про їх задоволення.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 223, 258-260, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Військової частини НОМЕР_1 юридична адреса: АДРЕСА_3 до ОСОБА_1 останнє відоме місце перебування : АДРЕСА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , останнє відоме місце перебування : АДРЕСА_4 на користь Військової частини НОМЕР_1 юридична адреса: НОМЕР_7 , матеріальну шкоду у розмірі 141693(сто сорок одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн, 18 коп., а також судові витрати в розмірі 3978 (три тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2023 року.

Суддя Ю. М. Гніздилов