Справа № 161/3304/20
Провадження № 2/161/632/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

секретаря - Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

20.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку, загальною площею 63,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що вона є спадкоємцем майна померлого за законом. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через розбіжності написання прізвища батька в документах та відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільний справі та призначено підготовче засідання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.07.2020 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20.08.2020 року зупинено провадження по справі до вступу в справу правонаступника ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 618/2020 вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 є її дочка - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину відповідно до ч.1ст.1261 ЦК України в редакції 2003 року. Інших спадкоємців немає.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.01.2023 року залучено правонаступника померлої ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з`явився; до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника; щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради депутатів трудящих від 27.03.1952 року № 324 ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва , яка розташована по АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м. Міськкомунгоспу доручено виділити в натурі дану земельну ділянку та зобов`язано ОСОБА_2 погодити проект будинку та забудови земельної ділянки з головним архітектором міста Луцька.

27.11.1952 року було укладено Договір на право будівництва будинку і безстрокове користування земельною ділянкою ОСОБА_2 , який був нотаріально посвідчений Луцькою державною нотаріальною конторою за Р.№ 17215.

Відповідно до Акта прийомки в експлуатацію індивідуального домобудівництва від 19.10.1959 року житловий будинок 29 після зміни нумерації будинків АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію. Однак свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок за життя ОСОБА_2 не зареєстрував.

Згідно рішення виконкому Луцької міської ради депутатів трудящих від 23.04.1959 року за № 301 «Про реєстрацію будинків в м.Луцьку» змінено номер житлового будинку з № 33 на № 35 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.06.1994 року (а.с.9).

Факт родинних відносин між позивачем у справі ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 , стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.11.1957 року (а.с.11). Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 29.05.1966 року (а.с.12), а також рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.05.2019 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (а.с.39).

На момент відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу.

Статтею 549 ЦК України, (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України, (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивач у справі ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що стверджується копією будинковою книги, в якій зазначено відомості про реєстрацію і проживання спадкодавця разом із спадкоємцем з 02.02.1972 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-35) та довідкою Першої Луцької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що ОСОБА_1 28.10.2005 року звернулась до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини (а.с.36).

15.11.2005 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Шкльодою Я.А. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з грошових заощаджень (а.с.38).

Постановою № 301/02-31 від 17.02.2020 року державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Ковальчук Т.Б. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.40).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 182, 328, 392, 1225 ЦК України, ст. ст. 524, 527, 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.1261 ЦК України (в редакції 2003 року),суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та складено 02.02.2023 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська