ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1866/22

Провадження № 22-ц/4820/82/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько, ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення майнової та моральної шкоди,

встановив:

В лютому 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його батько, ОСОБА_3 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_4 завдану йому у зв`язку із смертю його матері, ОСОБА_5 , моральну шкоду в розмірі 150121 грн. та 22794 грн. шкоди, завданої у зв`язку зі смертю матері. З Моторного (транспортного) страхового бюро України просив стягнути завдану йому у зв`язку зі смертю матері моральну шкоду в розмірі 25038 грн. та в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди у зв`язку зі смертю годувальника 56089,44 грн. разовим платежем, а також 1344,96 грн. щомісячно, до досягнення ОСОБА_2 23-х років в рахунок відшкодування майнової шкоди.

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 174962 грн. моральної шкоди, з Моторного (транспортного) страхового бюро України 56089,44 грн. разовим платежем в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої смертю матері та щомісячно по 1558,04 грн. до досягнення нею 23-х років, а також стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України 25038 грн. моральної шкоди, завданої смертю матері.

В обґрунтування обох позовних вимог позивачі зазначали, що 01.08.2019 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Geely MR-7151A», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна, в м. Хмельницькому, зі сторони вул. Грушевського в напрямку до вул. Кам`янецької, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вул. Гагаріна справа наліво відносно напрямку руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу, від чого остання отримала травми, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була, оскільки останній є учасником бойових дій. Померла ОСОБА_5 є матір`ю позивачів, відтак на їх користь підлягають стягненню одноразове та щомісячні відшкодування. Крім того, у зв`язку із настанням смерті матері, позивачі зазнали моральних страждань.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області суду від 20.07.2022 року вищевказані цивільні справи об`єднані в одне провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.08.2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 1558,04 грн. щомісячно до досягнення ним вісімнадцяти років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері; 56089,56 грн. разовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, заданої смертю матері; 16692 грн. в рахунок відшкодування завданої йому смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 1558,04 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері; 56089,56 грн. разовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері; 16692 грн. в рахунок відшкодування завданої їй смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 33467 грн. в рахунок відшкодування завданої йому смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 24797 грн. в рахунок відшкодування завданої їй смертю матері моральної шкоди.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.09.2022 року стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 5421,21 грн., на користь ОСОБА_1 4236,36 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 497,79 грн. витрат на правничу допомогу, на користь ОСОБА_1 845,64 грн. витрат на правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розподілу між сторонами судових витрат суд виходив із часткового задоволення позовних вимог та необхідності у зв`язку з цим провести розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі між сторонами з урахуванням принципу пропорційності, відповідно до частки задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції Моторне (транспортне) страхове бюро України послалося на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду в частині, що перевищує ліміти страхового відшкодування скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта, суд перевищив встановлений Законом максимальний розмір страхових відшкодувань, передбачених у зв`язку зі смертю потерпілого.

При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд не перевірив наявність інших осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, зокрема, чоловіка та батьків потерпілої, що може мати наслідком перевищення встановленого Законом ліміту на виплату цього виду відшкодування.

Стосовно стягнення судових витрат на правничу допомогу апелянт зауважив, що позивачами не було проведено попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідних витрат, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження фактичного здійснення таких витрат. При цьому, зауважив, що обидві позовні заяви було підготовлено та подано ще в межах кримінального провадження, до залучення у справу представника позивачів адвоката Латюка П.Я., у зв`язку з чим вважає заявлені витрати неспівмірними та необґрунтованими.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивачів адвокат Латюк П.Я. та законний представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, в письмових заявах просили суд розглянути справу без їх участі, проти апеляційної скарги заперечили.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2020 року, який набрав законної сили 08.12.2021 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Так, 01.08.2019 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Хмельницькому, по вул. Гагаріна, зі сторони вул. Грушевського в напрямку до вул. Кам`янецької в правій смузі свого напрямку руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Гагаріна і пров. Військоматського, в межах якого зліва направо по ходу руху автомобіля перетинав проїзну частину пішохід та перед яким у лівій смузі руху зупинився автомобіль «FIAT Panda», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , не зменшив швидкість, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, продовжив рух та під час проїзду пішохідного переходу допустив наїзд передньою частиною автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вул. Гагаріна справа наліво відносно напрямку руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 застрахована не була, оскільки останній є учасником бойових дій.

Відповідно до довідки КП «Хмельницький міський перинатальний центр» Хмельницької міської ради, загибла ОСОБА_5 працювала у цьому підприємстві з 01.01.2010 року по 03.08.2019 року на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими, її дохід за період з 01.08.2018 року по 31.07.2019 року склав 56089,53 грн.

ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_3 та матір`ю трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На момент смерті на утриманні ОСОБА_5 перебували її діти, син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжувала навчатися в Кременецькій філії Почаївської Духовної Семінарії (закінчення навчання 14.06.2022 року).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.08.2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

За вимогами ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказаною нормою закону встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Пунктом 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до частини другої статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 року (в редакції станом на час дорожньо-транспортної пригоди, далі - Розпорядження № 566) встановлено розміри страхових виплат за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, укладених після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 грн. на одного потерпілого; за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 грн. на одного потерпілого.

Колегія суддів погоджується із розрахунком, проведеним судом першої інстанції, згідно з яким середньомісячний заробіток потерпілої ОСОБА_5 становив 4674,13 грн. (56089,53 грн. : 12 міс.), відтак з вирахуванням частки, яка припадала на неї та двох дітей, які проживали разом із нею та перебували на її утриманні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розмір місячного стягнення з МТСБУ на користь позивачів у зв`язку із втратою годувальника складає по 1558,04 грн. (4674,13 : 3).

Відповідно до ст.ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно із п. г) ст. 41.1 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Такими особами, зокрема, є учасники бойових дій, до числа яких відноситься відповідач ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 р. № 2629-VIII, мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку становила 4173 грн.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, належної до виплати позивачам, судом не враховано, що у загиблої ОСОБА_5 , крім трьох дітей, є також чоловік, ОСОБА_3 , який також має право на відшкодування моральної шкоди, відтак за рахунок МТСБУ позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на відшкодування моральної шкоди у розмірі не 4-х, а 3-х мінімальних заробітних плат кожен, (12 : 4), що становитиме по 12519 грн. (12 : 4 х 4173).

Суд першої інстанції також не врахував, що ліміт відповідальності МТСБУ (страховий ліміт) у зв`язку із відшкодуванням шкоди заподіяної заподіяну життю та здоров`ю потерпілих визначений розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 року, згідно з яким відповідний розмір страхових виплат за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів визначений у розмірі 200000 грн. на одного потерпілого. Відтак суд, стягнувши страхове відшкодування в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності, неправильно застосував норми матеріального права (правовий висновок Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 149/1134/20).

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 56089,56 грн. майнової шкоди та 12519 грн. моральної шкоди у зв`язку із втратою годувальника, що виплачується одноразовим платежем та становить в сумі 137217,12 грн.

Решту суми в межах ліміту відповідальності в розмірі 31391,44 грн. ((200000 - 137217,12):2) належить виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щомісячними платежами в розмірі по 1558,04 грн. щомісяця.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи ліміт відповідальності страховика, вимоги позивачів, розмір яких перевищує відповідний ліміт, можуть бути пред`явленні до ОСОБА_4 як до безпосереднього заподіювача відповідної шкоди.

З урахуванням встановлених вище обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимого до Моторного (транспортного) страхового бюро України з огляду на невірне застосування судом норм матеріального права та неповним встановленням усіх обставин справи підлягає зміні в частині визначення розміру грошових коштів, які підлягають сплаті на користь позивачів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині додаткового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вбачається зі змісту позовних заяв позивачами не планувалося понесення судових витрат.

Разом з тим, відповідно до укладеного між адвокатом Латюком П.Я. та ОСОБА_1 а також опікуном ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , договорів та додаткових угод до них від 16.02.2022 року, адвокат Латюк П.Я. взяв на себе зобов`язання з надання позивачам послуг з представництва їх інтересів в усіх судових установах України, в той час як позивачі за умов попередньої оплати зобов`язалися сплатити адвокату гонорар в розмірі по 10000 грн. кожен.

Згідно з детальним описом робіт, складеним адвокатом Латюком П.Я., останній надав послуги кожному із позивачів у вигляді ознайомлення із наданим матеріалами справи, тривалістю 4 год., вартістю 2000 грн., а також участь у судових засіданнях в суді першої інстанції незалежно від їх кількості в розмірі 8000 грн.

На підтвердження здійснення відповідних оплат адвокат Латюк П.Я. долучив до справи розписки про отримання ним грошових коштів від опікуна ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та від ОСОБА_1 по 10000 грн. від кожного.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши додані до заяв про ухвалення додаткового рішення докази, колегія суддів зазначає, що визначена між позивачами та адвокатом вартість наданої правничої допомоги сплаченої у фіксованому розмірі, по 10000 грн. кожним з позивачів, з огляду на предмет та підстави позову є обґрунтованим та зміні не підлягає.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, апеляційна скарга задоволена повністю, на користь апелянта за рахунок держави відшкодування 3842,74 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовними вимогами до МТСБУ на загальну суму 123194,52 грн., з яких 98156,52 грн. у зв`язку із втратою годувальника (56089,44 грн. одноразова виплата та щомісячні виплати по 1558,04 грн. протягом 27 місяців до 10.11.2024 року в сумі 42067,08 грн.), та 25038 грн. заподіяної моральної шкоди), які задоволено частково на суму 100000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із позовними вимогами на загальну суму 225038 грн., з яких 200000 грн. у зв`язку із втратою годувальника (56089,44 грн. одноразова виплата та щомісячні виплати по 1558,04 грн. протягом 107 місяців до 06.07.2031 року в сумі 143910,56 грн.) + 25038 грн. заподіяної моральної шкоди), які відносно МТСБУ задоволено частково на суму 100000 грн.

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 із позовними вимогами на загальну суму 174962 грн., з відшкодування заподіяної моральної шкоди, які задоволено частково на суму 24797 грн.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 із позовними вимогами на загальну суму 173915 грн., (150121 грн. з відшкодування заподіяної моральної шкоди та 22794 грн. заподіяної шкоди у зв`язку зі смертю годувальника), які задоволено частково на суму 33467 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, на 41,85%: (124797 грн.:298156,52 грн.х100%) та 33,45%: (133467 грн.:398953 грн.х100%) відповідно, відтак на їх користь із відповідачів підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4185 грн. (10000 грн.х41,85%:100%) та 3345 грн. (10000 грн.х33,45%:100%), відповідно.

Додаткове рішення суду в частині розподілу відповідних судових витрат з огляду на задоволення апеляційної скарги підлягає зміні, розподіл судових витрат між відповідачами буде наступним.

В межах належних до стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4185 грн., з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення 3353,94 грн. (100000 грн.:298156,52 грн.х100%х10000 грн.:100%), в той час як з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 831,67 грн.: (24797 грн.:298156,52 грн.х100%х10000 грн.:100%).

В межах належних до стягнення на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_3 , судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3345 грн., з МТСБУ на користь ОСОБА_2 підлягає стягнення 2506,56 грн.: (100000 грн.:398953 грн.х100%х10000 грн.:100%), в той час як з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 838,87 грн.: (33467 грн.:398953 грн.х100%х10000 грн.:100%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року в частині розміру грошових коштів, які піддягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України, змінити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 щомісячно, до досягнення ним вісімнадцяти років, компенсацію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 1558,04 грн., але не більше ніж 31391,44 грн., 56089,56 грн. разовим платежем в рахунок компенсації у зв`язку із втратою годувальника, 12519 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, компенсацію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 1558,04 грн., але не більше ніж 31391,44 грн., 56089,56 грн. разовим платежем в рахунок компенсації у зв`язку із втратою годувальника, 12519 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року залишити без змін.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року в частині визначення розміру грошової компенсації витрат, понесених позивачами на оплату професійної правничої допомоги, змінити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті послуг по наданню професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 3353,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті послуг по наданню професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 831,67 грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті послуг по наданню професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 2506,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті послуг по наданню професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 838,87 грн.

В решті додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України по сплаті судового збору в сумі 3842,74 грн. в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова