ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/890/23 Справа № 173/288/22 Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Машошиної А.О. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника про скасування заходів забезпечення позову фактично стосуються оспорення правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову. При цьому, вважав, що оскільки предметом скасування заходів забезпечення позову є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність підстав для їх скасування, які в даному випадку відсутні, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення поза увагою суду першої інстанції залишився факт того, що забезпечення даного позову визначеним судом шляхом за своїм змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті, що є грубим порушенням вимог ч.10 ст.150 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, поставляється ухвала.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 ст.158 ЦПК України).

Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в ч.13 ст.158 ЦПК України.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали суду, в провадженні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Машошина А.О. звернулася до районного суду із заявою, згідно якої просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року у справі №173/288/22.

Заява мотивована тим, що ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року частково задоволено вимоги ОСОБА_2 про забезпечення позову та забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 можливості безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, кожної першої та третьої неділі місяця з 10-00 до 14-00 години за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що її представником вже подавалося до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, однак ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2022 року було відмовлено в задоволенні такого клопотання.

Разом з тим, вказувала, що наразі з`явилися нові обставини, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову, а також змінилися обставини, на підставі яких такі заходи забезпечення позову були застосовані, зокрема, донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 вже тривалий час з ними не мешкає, а коли він все таки бачить їх дитину, веде себе досить агресивно, кричить на них та лається нецензурними словами, дитина при появі позивача починає плакати, кричати та не хоче з ним бачитись.

Так, колегія суддів зауважує, що згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копії матеріалів основної цивільної справи вбачається, що в позовній заяві позивач просить відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні доньки визначивши способи його участі у вихованні останньої та запропонував графік побачень з дитиною.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову саме таким шляхом може ефективно забезпечити матеріально-правовий інтерес позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, буде співмірним із заявленими позовними вимогами, та невжиття саме такого виду забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Натомість, ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року забезпечено позов шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 можливості безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, кожної першої та третьої неділі місяця з 10-00 до 14-00 години за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, що у свою чергу за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Водночас, у вищевказаній ухвалі суду про забезпечення позову не зазначено, яким саме чином, на якій підставі та якими доказами підтверджується, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також порушення судом першої інстанції, зокрема, положень ч.10 ст.150 ЦПК України та забезпечення позову шляхом задоволення тотожних позову вимог, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Машошиної А.О. про скасування заходів забезпечення позову, оскільки на викладене вище належної уваги не звернув, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова