Провадження № 2-н/643/1560/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26.10.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 21 950, 10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі заявник) звернулося до Московського районного суду м. Харкова із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 21 950, 10 грн.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу визначені положеннями статті 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 3 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу судовий збір складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268, 40 грн.

Проте, в порушення вищевказаних норм процесуального права заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки подана заявником заява не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні означеної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 161, 163, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у видачі судового наказу про стягнення з до ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 21 950, 10 грн.

2. Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко