Справа №336/6020/22
Провадження №2-в/336/1/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді: Карабак Л.Г. при секретарі судового засідання: Двірній Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за матеріали про відновлення втраченого судового провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2022 року було відкрите провадження про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №323/1540/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначена справа перебувала у провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2022 року позовні вимоги АКБ «Приватбанк» задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Шульги О.А. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції 28.02.2022 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2022 року витребувано матеріали цивільної справи з Оріхівського районного суду Запорізької області.

Ухвала Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2022 року направлена на електронну адресу Оріхівського районного суду Запорізької області для виконання, проте виконана не була, справа до суду апеляційної інстанції не надійшла.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно із змінами до статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX (внесеними Указом від 14 березня 2022 року N 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року N 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року N 259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року N 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року N 2263-IX), на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500 ІХ., військовий час триває на час постановлення зазначеної ухвали.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Наказом голови Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2022 року припинено роботу Оріхівського районного суду Запорізької області.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальна підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області визначена за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів державної влади, інших державних органів, зокрема, судів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2022 року витребувано з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу №323/1540/21 за вищевказаним позовом, територіальну підсудність якому змінено за розпорядженням голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22.

Відповідно до листа від 20 вересня 2022 року (вх. № 01-35/36/2022) справа №323/1540/21 з Оріхівського районного суду Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не надходила.

Станом на 02 листопада 2022 року вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 01 березня 2022 року не виконано, справа до суду не надійшла через тимчасову окупацію частини території України, що унеможливлює розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 жовтня 2022 року № 233 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75» визначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року; територія розташування Оріхівського районного суду Запорізької області м. Оріхів Запорізької області входить до цього Переліку.

З врахуванням того, що територія м. Оріхів Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, а також зважаючи на те, що протягом тривалого періоду часу не надіслано витребувану судову справу до суду апеляційної інстанції, що призводить до порушення строків розгляду справи Запорізьким апеляційним судом, є підстави припустити, що судове провадження у цій справі могло бути втрачене.

Судом витребувні з АСДС Оріхівського районного суду м. Запоріжжя усі наявні документи та матеріали, що містяться о ОСК по справі № 323/1540/21, які виготовлені відповідно до рішення зборів суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 8 від 30.05.2022 року головним спеціалістом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Аленийковою Н.І.

По справі з електронної системи документообігу суду відтворено такі документи: позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із додатками відповідно зазначеному у позовній заяві переліку; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 року, згідно якого обрано суддю Фісун Н.В.; запит до Комишуваської громади Оріхівського району Запорізької області про зареєстроване місце проживання відповідача; ухвала від 06.07.2021 року про відкриття провадження у справі; протокол судового засідання від 19.10.2021 року; судові повістки сторонам; довідка від 19.10.2021 року про направлення повісток на електронну пошту; телефонограма з повідомленням про час та місце слухання справи; судові повістки в судове засідання призначене на 13.12.2021 року; довідка від 13.12.2021 року про те, що розгляд справи не відбувся, оскільки суддя Фісун Н.В. розглядала іншу справу; судові повістки у засідання призначене на 26.01.2022 року; довідка про знаходження судді Фісун Н.В. у відпустці; протокол судового засідання від 26.01.2022 року; рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2022 року; супровідний лист про відправлення копії рішення сторонам від 27.01.2022 року.

Крім того, адвокатом Шульгою надано копію відзиву на позовну заяву із додатками, який він подавав в Оріхівський районний суд Запорізької області. Даних про внесення інформації в електронну картку про надходження відзиву Шевченківським районним судом не встановлено.

Аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що вирішення процесуального питання відновлення втраченого судового провадження може відбуватися як на підставі поданої уповноваженим учасником справи заяви про відновлення втраченого судового провадження, так й без подання такої заяви.

Відбулася зміна територіальної підсудності судів у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя під час воєнного стану. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22, територіальна підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області визначена за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Враховуючи, що судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, є Оріхівський районний суд Запорізької області, який на цей час не здійснює правосуддя, то визначення підсудності щодо розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у названій цивільній справі покладається на Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

При таких обставинах суд вважає можливим провести розгляд заяви по суті у відсутність учасників цивільного процесу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей. 488 та 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з вимогами статті 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимоги до заяви про відновлення втраченого судового провадження викладені у статті 491 ЦПК України.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Згідно з статтею 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи викладене, беручи до уваги факт того, що у справі про відновлення втраченого провадження наявна копія самого рішення, суд вважає можливим часткове відновлення втраченого провадження.

Суд, перевіривши зібрані матеріали, вважає можливим відновити втрачене судове провадження по цивільній справі в частині

Крім того, факт відповідного рішення, його зміст, склад учасників процесу підтверджується отриманим з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі повного доступу повним текстом.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.81, 260, 261, 488-494 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

відновити втрачене судове провадження по цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в такому обсязі: позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із додатками відповідно зазначеному у позовній заяві переліку; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 року, згідно якого обрано суддю Фісун Н.В.; запит до Комишуваської громади Оріхівського району Запорізької області про зареєстроване місце проживання відповідача; ухвала від 06.07.2021 року про відкриття провадження у справі; протокол судового засідання від 19.10.2021 року; судові повістки сторонам; довідка від 19.10.2021 року про направлення повісток на електронну пошту; телефонограма з повідомленням про час та місце слухання справи; судові повістки в судове засідання призначене на 13.12.2021 року; довідка від 13.12.2021 року про те, що розгляд справи не відбувся, оскільки суддя Фісун Н.В. розглядала іншу справу; судові повістки у засідання призначене на 26.01.2022 року; довідка про знаходження судді Фісун Н.В. у відпустці; протокол судового засідання від 26.01.2022 року; рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2022 року; супровідний лист про відправлення копії рішення сторонам від 27.01.2022 року.

Вважати встановленим зміст рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2022 року по справі №232/1540/21, за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості:

Справа № 323/1540/21

Провадження № 2/323/125/22

РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

26.01.2022 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря А.О. Мірошниченко, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 22.05.2011 року.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.05.2021 року має заборгованість 22931,67 грн. яка складається з: 18603,57 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту, 18603,57 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 4328,10 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 0,00 грн.- нарахована пеня, 0,00 грн.- нараховано комісії.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 22931,67 гривень за кредитним договором №б/н від 22.05.2011 року, судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Від представника відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що відповідач сплатив на користь Приватбанку 146811,33 грн., що значно перевищує наданий кредитний ліміт банком у розмірі 18000грн, таким чином, фактично повернув надані банком йому грошові кошти. Крім того, відсутні підстави вважати, що сторони при укладенні договору, обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, неустойки (пені. штрафів) за порушення зобов?язання у вигляді грошової суми, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Згідно відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» просить задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, оскільки при укладанні договору були обговорені усі істотні умови, але відповідач належним чином зобов?язання не виконує.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з?явився. При подачі позовної заяви просив справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з?явилися. Представник відповідача надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позову заперечують з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 22.05.2011 року.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача перед банком станом на 12.05.2021 року становить 22931,67 грн., яка складається з: 18603,57 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту, 18603,57 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками, 4328,10 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 0,00 грн.- нарахована пеня, 0,00 грн.- нараховано комісії.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника, яка додана до позовної заяви, від 22.05.2011 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не передбачена відповідальність по заборгованості за простроченим тілом кредиту.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача 18603,57 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4328,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Укладений між сторонами кредитний договір від 22.05.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошував на тому, що ОСОБА_1 сплатив на користь позивача 146811,33грн., що значно перевищує наданий кредитний ліміт у розмірі 18000,00грн., тим самим фактично повернув надані йому банком грошові кошти, у зв?язку з цим, прохав суд відмовити у задоволенні позову.

Доводи представника відповідача про незгоду з розрахунком заборгованості не можуть бути взятими до уваги судом, оскільки належних і допустимих доказів ( висновок експертизи тощо) на спростування наданого позивачем розрахунку, відповідачем, не надано. Клопотання про призначення судом судово-економічної експертизи від сторін не надходило.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 18603,57грн., а врешті вимог позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1841,65грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,610,611,625,634,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 353,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору №б/н від 22.05.2011 року на загальну суму 18603,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) судовий збір в розмірі 1841,65 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26 січня 2022 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун

Ухвала про відновлення втраченого судового провадження може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Карабак Л.Г.