У Х В А Л А

про забезпечення позову

Справа №348/37/23

Провадження № 2-з/348/1/23

30 січня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану за позовом до ОСОБА_2 та Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірняського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

30.01.2023 року до Надвірнянського районного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження майна, а саме: спадкового домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку А 1973 року побудови, загальною площею 64,5 кв. м., житловою площею 39,0 кв. м., сараю Б 1973 року побудови, площею 29,3 кв.м., сараю В - 17,1 кв.м., вбиральні Г - 1.0 кв. м., яке належало його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 протиправно володіє спірним домоволодінням та може розпорядитись ним на власний розсуд - відчужити іншим особам, і це створює небезпеку для подальшого реального поновлення інтересів позивача, а також може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суддя приходить до наступного висновку:

Ухвалою Надвірняського районного суду Івано-Франківської області від 24.01.2023 року було відкрито загальне позовне провадження, та призначене підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

30.01.2023 року до Надвірнянського районного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову. При цьому, у заяві заявник зазначає, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити вказане майно, про що вона висловлювалася серед односельчан.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, а також забороною вчиняти певні дії, в тому числі іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі на стадії апеляційного розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення виконання можливого рішення суду. При цьому, надання доказів того, що ще не сталося, та з метою унеможливлення чого суд й застосовує заходи забезпечення, є неможливим.

При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно між сторонами є спір, та чи наявна у сторони можливість вчинення таких дій, направлених на уникнення реального виконання рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Враховуючи, що предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження спірного домоволодіння є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз законодавства, що регулює правовідносини, пов`язані із правом власності, дає підстави для висновку про те, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав як власника так і користувача спірного домоволодіння, а обмежується лише можливість розпорядитися ним. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, суддя вважає, що наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149, 150, 153, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відчужувати спадкове домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку А, 1973 року побудови, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., сараю Б, 1973 року побудови, площею 29,3 кв.м., сараю В - 17,1 кв.м., вбиральні Г - 1.0 кв. м., яке належало матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи для відома, а також для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Копію ухвали для виконання направити до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), 78400, Івано-Франківська обл., Надвірнянський р-н, місто Надвірна, вул. Грушевського, будинок, 18.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом одного року.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: Т.А.Бурдун