ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5743/21

Провадження № 22-ц/4820/509/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року, суддя Швець О.Д., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу,

встановив:

У вересні 2021 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу у розмірі 2582,23 грн., 245,18 грн. інфляційних втрат, 118,37 грн. 3% річних від суми заборгованості.

В обґрунтування вимог вказало, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Хмельницькгаз збут» за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Позивач свої зобов`язання виконав, однак боржник свої зобов`язання не виконує, що призвело до заборгованості перед ТОВ «Хмельницькгаз збут» в розмірі 2582,23 грн. за використаний природний газ станом на 01.09.2021 року, а також інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасні розрахунки за спожитий природний газ.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» заборгованість по оплаті за газопостачання в розмірі 2582,23 грн., 245,18 грн. інфляційних втрат, 118,37 грн. 3% річних від суми заборгованості та 2270 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

На обґрунтування своїх висновків суд зазначив, що ОСОБА_1 , яка є споживачем житлово-комунальних послуг по постачанню природного побутового газу, який поставляється АТ «Хмельницькгаз» до належного їй житлового будинку, фактично споживає природний газ та сплачувала його вартість, що підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу. Відповідач отримувала послуги з постачання природного газу, оплачувала їх, та, відповідно, отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Правильність розрахунку вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 перевірено судом та відповідачем не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для нового розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів позивача, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не враховано, що належним позивачем у даній справі є не ТОВ «Хмельницькгаз збут», а ТОВ «Хмельницькгаз», позивачем не надано доказів, що вона є споживачем за відповідним особовим рахунком.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Хмельницькгаз збут» зазначило, що до обов`язків товариства не належить встановлення приладу обліку газу (лічильника), натомість відповідач не зверталась до товариства із заявами про припинення подачі газу або відмови від послуг, а тому фактично користувалась послугами із газопостачання відтак визнала наявність взаємних прав та обов`язків.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ТОВ «Хмельницькгаз збут» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність постачання природного газу на території Хмельницької області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, (далі - НКРЕКП), згідно постанови №633 від 11.05.2017 року.

ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг по постачанню природного побутового газу, який поставлявся ТОВ «Хмельницькгаз збут» до квартири АДРЕСА_2 без встановлення лічильника індивідуального обліку. На її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , як споживача природного газу за вищезазначеною адресою (а.с. 23-24).

Постачальник свої зобов`язання щодо забезпечення споживача природним газом виконував належним чином, надавав споживачу відповідні послуги.

Згідно з проведеним позивачем розрахунком, починаючи з вересня 2018 року, станом на 01.09.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за використаний природний газ в сумі 2582,23 грн. Відповідний розрахунок проведено з урахуванням норми споживання газу населенням в разі відсутності лічильника.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасної оплати за спожитий газ ТОВ «Хмельницькгаз збут» понесло інфляційні втрати в розмірі 245,18 грн. Розмір 3% річних за несвоєчасні розрахунки за спожитий природний газ становить 118,37 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 р. 3 постанови НКРЕКП від 30.09.2015, №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частинами 1 та 3 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Так, в силу положень пункту 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з вимогами пунктів 17, 27, 32 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 40 вищевказаного Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

27.07.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827 а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за №2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року, №1379/27824.

До обов`язків споживача згідно з пунктом 26 Правил належить укладення договору постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору - припинення відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Постановами НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 та №2498 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам і Типовий договір розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 1.1. Типового Договору він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції, постачальником.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2. Типового Договору).

Пунктом 1.3. Типового Договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу. Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижче наведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок споживачу (п.п. 4.3, 4.4 Типового договору).

Згідно з пунктом 5.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2498, при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

З огляду на вищенаведене, врахувавши обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Хмельницькгаз збут» та наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з газопостачання є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Посилання апелянта на неврахування судом тієї обставини, що ТОВ «Хмельницькгаз збут» не є належним позивачем у справі, оскільки не здійснює розподіл та постачання природного газу до її квартири, вона не є абонентом позивача, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження таких обставин сторона не надала суду відповідних доказів.

В той же час, ОСОБА_1 у поданій від 09.08.2021 року заяві про припинення газопостачання визнала, що вона є абонентом ТОВ «Хмельницькгаз збут» із відповідним особовим рахунком.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що судом було помилково вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, оскільки, як вбачається зі змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №534811, ОСОБА_1 присвоєно 2 гр. інвалідності внаслідок загального захворювання, тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору у всіх судових інстанціях і стягнення з відповідача на користь позивача 2270 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції є помилковим. В цій частині оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» 2270 грн. судових витрат по сплаті судового збору скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова