Справа № 481/352/22
Провадж.№ 2/481/32/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

01 лютого 2023 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді Васильченко-Дрига Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Войцеховської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі, земельної ділянки - кадастровий номер: :02:000:0335, площею 11,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та належить ОСОБА_2 , б/н, укладений 01 вересня 2017 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ПП ОСОБА_3 , зареєстрованого, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:38459124 від 01.12.2017 року та скасувати державну реєстрацію, договору оренди землі, земельної ділянки - кадастровий номер :02:000:0335, площею 6,72 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, укладеного між ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3 , зареєстрованого згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:38459124 від 01.12.2017 року, скасувати державну реєстрації договору оренди та припинити право оренди вищевказаної земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №907306 виданого 03.10.2007 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 11,50 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новомихайлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. 01.09.2017 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, згідно якого вона передала в строкове платне користування зазначену земельну ділянку строком на 7 років. Після укладання договору оренди землі відповідач не надав їй копії вище зазначеного договору та акту приймання передачі земельної ділянки, хоча обіцяв це зробити після проведення його державної реєстрації. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2020-2021 роки не виконав, тому позивач змушений звернутися до суду в інтересах ОСОБА_2 із зазначеним позовом для захисту її прав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від ОСОБА_1 надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав.

Представник третьої особи Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №907306 виданого 03.10.2007 року, належить земельна ділянка площею 11,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомихайлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер :02:000:0335 (а.с. 12).

Право власності на земельну ділянку також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14613567 від 14.12.2013 року, номер запису про право власності: 3847066 (а.с. 13).

Відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №105835680 від 01.12.2017 року, номер запису про інше речове право: 23679243, було проведено державну реєстрацію договору оренди землі № б/н виданого 01.09.2017 року. Строк дії договору 7 (сім) років з правом пролонгації. В оренду передається земельна ділянка площею 11,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомихайлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер :02:000:0335. Орендодавець: ОСОБА_2 , Орендар: ОСОБА_3 . Орендна плата вноситься Орендарем щорічно до 31 грудня, у формі та розмірі 36000 грн. (а.с. 14)

Згідно листа-звернення від 10.05.2022 року, ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_3 з пропозицією про розірвання договору оренди землі та сплати їй заборгованості по орендній платі, на який ОСОБА_3 не відповів.

Судом встановлено, що до звернення ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 до суду з наданим позовом, відповідач не виплачував останній орендну плату за 2020 та 2021 роки.

На підставі наведених доказів судом встановлено, що відповідач систематично не сплачував ОСОБА_2 орендну плату за землю.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11.10.2017 року Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

У правовому висновку у справі № 6-977цс16 від 28.09.2016 року Верховний Суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст.32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Оскільки судом встановлено факт систематичної несплати відповідачем орендної плати, що на думку суду є істотним порушенням умов договору, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди. Будь-якими належними доказами відповідач цього факту не спростував.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вище викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню.

Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації вказаного договору оренди землі слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельних ділянок підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 26 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Верховний Суд в постанові від 04 вересня 2018 року в справі № 23/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного регістратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з цього, у разі набрання рішенням суду про розірвання договору оренди землі законної сили, право оренди має бути припинене за відомостями відповідного реєстру реєстратором само собою при отриманні звернення сторони позивача із цього приводу з наданням відповідного рішення суду.

Скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію договору оренди тягне за собою анулювання оренди взагалі з самого початку, що виходить за межі питання розірвання договору (крім того, тягне за собою правові наслідки в подальшому у виді повернення сторін договору в попередній стан, що не може повною мірою узгоджуватись із захистом інтересів позивача, зокрема в частині отримання заборгованості з орендної плати).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст. 141, 258-259,263-265,268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер::02:000:0335, площею 11,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та належить ОСОБА_2 , б/н, укладений 01 вересня 2017 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ПП ОСОБА_3 , зареєстрованого згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38459124 від 01.12.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, яка відповідає вимогам, визначеним в ст. 285 ЦПК України, поданої протягом 30 днів з дня його проголошення чи в разі поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Новобузька міська рада Новобузького району Миколаївської області, , місце знаходження: 55601, пл. Свободи, 42, м. Новий Буг, Миколаївська область

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА