Справа № 463/4037/22
Провадження № 2/463/333/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_4 , про визнання недійсним укладених договорів дарування та скасування державної реєстрації, -

встановив:

позивач звернулась з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 , в якому просить визнати недійсним договір дарування від 09.06.2021 року, укладений між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо частки розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки ОСОБА_3 на частку розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування від 26.07.2021 року, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 щодо частки розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_7 на частку розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_6 на частку розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що є власником приміщення кімнати 1-1 площею 18.4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року. Право власності на кімнату належним чином зареєстровано як на окремий об`єкт нерухомого майна. Правомірність набуття такого об`єкта нерухомого майна встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2018 року, залишеним без змін в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідач ОСОБА_6 є власником усіх інших приміщень будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, визнаного дійсним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, однак державним реєстратором, всупереч змісту рішення суду, було зареєстровано право власності відповідача ОСОБА_6 на частку розміром 4/5 у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_5 задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на частку 4/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок.

В процесі розгляду цієї справи судом було вжито заходи забезпечення позову та заборонено ОСОБА_6 здійснювати дії, пов`язані з продажем або іншим відчуженням будь-яким способом 4/5 частки у будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованих на його ім`я на підставі оскарженого рішення державного реєстратора, однак, відповідач ОСОБА_6 на стадії апеляційного розгляду справи відчужив частку розміром 2/5 відповідачу ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, відчужила частку розміром 1/5 відповідачу ОСОБА_7 .

Позивачка вважає, що укладені відповідачами договори дарування порушують її право власності, оскільки предметом відчуження за оспорюваними договорами є ідеальні частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з трьох житлових кімнат житловою площею 51,2 кв.м., загальна площа 104,3 кв.м., і до цієї площі незаконно включено кімнату 1-1 площею 18.4 кв., яка належить позивачці та є окремим об`єктом нерухомого майна.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2022 року вжито заходів забезпечення позову до подання позову та постановлено накласти арешт на зареєстровані за відповідачами ідеальні частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 104,3 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м.

Ухвалою судді від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано від приватного нотаріуса Кулиняка І.Я. копії нотаріальних справ по укладенню оспорюваних договорів дарування.

03.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому остання позов не визнає, зазначає, що ухвала від 22.02.2017 року про забезпечення позову у справі № 463/5225/16 не була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, отже, ОСОБА_6 вправі був розпорядитись зареєстрованою на його ім`я на підставі рішення Личаківського районного суду від 01.07.2004 року часткою розміром 4/5 у праві власності на будинок АДРЕСА_1 . Просила розглядати справу у порядку загального позовного провадження або у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_6 аналогічного змісту.

30.08.2022 року до суду надійшов відзив законного представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_4 аналогічного змісту.

Ухвалою судді від 01.09.2022 року задоволено клопотання законного представника відповідача ОСОБА_7 та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мартиневич О.А. позов ОСОБА_5 підтримав повністю, просить такий задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що, не залежно від того, чи вживались при розгляді справи № 463/5225/16 заходи забезпечення позову, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення державного реєстратора, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_6 на частку 4/5 у праві власності на будинок АДРЕСА_1 , отже, за оскарженими договорами дарування було відчужене майно, яке не належало дарувальникам, що є достатньою підставою для визнання таких договорів недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_2 , проти позову заперечив, зазначив, що ухвала суду про забезпечення позову, щодо оскарження реєстрації за ОСОБА_6 права власності на 4/5 частини спірного будинку, як вид обтяження не була виконана в частині внесення її в відповідний реєстр, крім цього ухвала не містить обов`язкових вимог до виконавчого документу в частині реквізитів сторін в зв`язку з чим не підлягала виконанню відповідачем ОСОБА_6 . Отже вражає, що жодних перешкод для укладення оспорюваних договорів не було. Одночасно повідомив, що він як представник ОСОБА_6 знав про існування ухвали суду , яка забороняла його довірителю відчужувати вказане майно, однак відповідачу про це не повідомляв. Також на його думку скасування реєстрації права власності ОСОБА_6 не являється підставою для задоволення позовних вимог, оскільки на момент укладення оспорюваних правочинів позивач був власником вказаного нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав та мотивів викладених у відзиві. Додатково пояснила, що ні вона ні ОСОБА_6 не знали про наявність ухвали суду, яка забороняє відчуження частки будинку. Спірні договори було укладено тому що під час апеляційного розгляду вони зрозуміли, що можуть залишитись без зареєстрованого права власності на будинок.

Законний представник ОСОБА_4 погодився з поясненнями представника в-ча ОСОБА_8 , також просить врахувати, що на момент укладення спірних правочинів жодних перешкодь для цього не було. Вважає, що саме з вини позивача, який не вжив заходів для реєстрації ухвали про забезпечення позову, виникла спірна ситуація.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265, 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з інформаційної довідки № 269490164 від 06.08.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31676552 від 25.12.2014 року, позивачка ОСОБА_5 є власником приміщення кімнати 1-1 площею 18.4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 . Розмір частки у праві власності 1, тобто, зазначене приміщення кімнати зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як самостійний об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2018 року по справі № 463/2936/15-ц, залишеним без змін в апеляційному та касаційному порядку, відмовлено ОСОБА_6 в позові про скасування рішення державного реєстратора від 18 липня 2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на кімнату літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення кімнати від 24.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_5 купила приміщення кімнати площею 18,4 кв.м., позначеної літером 1-1, що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності на кімнату літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 . Отже, правомірність укладення договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року та проведення державної реєстрації права власності на приміщення кімнати 1-1 площею 18.4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 як на самостійний об`єкт нерухомого майна перевірені в судовому порядку та визнані такими, що відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 на підставі договору дарування, визнаного дійсним згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року по справі №2-1066/2004, залишеного без змін в апеляційному та касаційному порядку, є власником усіх інших приміщень будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення 1-2 (коридор) 5,0 кв.м, 1-3 (кухня) 6,8 кв.м, 1-5 (кімната) 17,4 кв.м, 1-6 (кімната) 15,4 кв.м, 1- (коридор) 8,5 кв.м, 1-4 (сходова клітка) 1,8 кв.м, підвальні службові приміщення 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м. Загальна площа (кв.м.) 85.9, житлова площа (кв.м.) 32.8.

27.12.2016 року державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на частку 4/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року. Це рішення державного реєстратора було оскаржено ОСОБА_5 до суду.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22.02.2017 року у справі № 463/5225/16ц вжито заходів забезпечення позову та заборонено ОСОБА_6 здійснювати дії, пов`язані з продажем або іншим відчуженням будь-яким способом 4/5 частки у будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованих на його ім`я на підставі рішення державного реєстратора від 27 грудня 2016 року за індексним номером 33195841.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року по справі № 463/5225/16ц, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15.07.2021 року та постановою Верховного Суду від 07.09.2022 року, зазначене рішення державного реєстратора від 27.12.2016 рокувизнано протиправним та скасовано.

09.06.2021 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування частки розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем за реєстровим № 2502.

26.07.2021 року між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір дарування частки розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем за реєстровим № 3349.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч.1 ст. 717 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Згідно ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність.

Згідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, ч.5,6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 року у справі № 910/12787/17 зроблено висновок про застосування ст.ст. 203, 215 ЦК України, відповідно до якого за змістом статей 203, 215 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав.

Отже, за позовом особи, яка не є стороною правочину, оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним, за наявності підстав, передбачених законом, та якщо особа, яка звернулась до суду з таким позовом, доведе, що її права порушені оспорюваним нею правочином, і поновлення цих порушених прав можливе шляхом приведення сторін правочину до попереднього стану.

З урахуванням наведених норм матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін, та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_6 , якому станом на 09.06.2021 року було достовірно відомо про оскаржене ним в апеляційному порядку рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року у справі № 463/5225/16 та постановлену у цій справі ухвалу від 22.02.2017 року про забезпечення позову, діючи недобросовісно, уклав з відповідачкою ОСОБА_3 договір дарування нерухомого майна, яке йому не належало, а саме частки розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна 101, будинок за адресою АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат житловою площею 51,2 кв.м., загальна площа 104,3 кв.м., отже до цієї загальної та житлової площ входить і кімната 1-1 площею 18.4 кв.м., яка належить позивачці та є окремим об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 01, що і стало підставою для скасування рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_6 на частку розміром 4/5 такого об`єкта нерухомого майна.

Отже, договір дарування від 09.06.2021 року не відповідає вимогам ст.ст. 3, 316, 317 ЦК України, порушує права позивачки як власника приміщення кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Як наслідок, недійсним підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України є і договір дарування від 26.07.2021 року між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_7 частку розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

З урахуванням недійсності договорів дарування від 09.06.2021 року та 26.07.2021 року, змісту рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року та приписів ст. 216 ЦК України є підставними та підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідачів на частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 104.3 кв.м., житловою площею 51.2 кв.м.

Судові витрати, що складаються із судового збору також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках (по 1654 грн з кожного).

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_5 - задоволити.

Визнати недійсним договір дарування від 09.06.2021 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , частки розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем за реєстровим № 2502.

Визнати недійсним договір дарування від 26.07.2021 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , частки розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком Ігорем Ярославовичем за реєстровим № 3349.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на частку розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 104.3 кв.м., житловою площею 51.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 42415851 від 09.06.2021 року.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на частку розміром 1/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 104.3 кв.м., житловою площею 51.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 43161521 від 26.07.2021 року.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на частку розміром 2/5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 104.3 кв.м., житловою площею 51.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 18321277 від 21.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 4962 грн (по 1654 грн з кожного).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 7 березня 2023 року.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

Відповідачі: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Г.Б. Жовнір