ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 443/299/22

провадження № 61-8861св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державна організація «Комбінат Троянда» Державного агентства резерву України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги державної організації «Комбінат Троянда» Державного агентства резерву України на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, постановлених у складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державної організації «Комбінат Троянда» Державного агентства резерву України (далі - ДО «Комбінат Троянда») про визнання незаконними та скасування наказів про скорочення і звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що з 16 жовтня 1985 року вона перебувала у трудових відносинах з ДО «Комбінат Троянда» та працювала на різних посадах у його структурних підрозділах. З 07 грудня 1997 року вона була переведена на роботу до дільниці зберігання, де з 01 серпня 2006 року обіймала посаду начальника дільниці.

29 березня 2018 року вона була звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією дільниці зберігання та скорочення чисельності штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, наказ ДО «Комбінат Троянда» від 20 березня 2018 року № 38-к «Про звільнення», яким її звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 29 березня 2018 року, скасовано. Поновлено її на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року.

На виконання цього рішення суду наказом ДО «Комбінат Троянда» від 24 листопада 2021 року № 164-к скасовано попередній наказ «Про звільнення» від 20 березня 2018 року № 38-к. Поновлено її на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року відповідно до штатного розпису ДО «Комбінат Троянда» на 2018 рік. Забезпечено її допуск на територію ДО «Комбінат Троянда» для виконання покладених на неї функціональних обов`язків з 24 листопада 2021 року.

Проте 03 грудня 2021 року її попереджено, що посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню на підставі наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання».

Наказом ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу» її було звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці зберігання та її відмовою на переведення на запропоновані вакантні посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Позивачка вважала, що вказані накази роботодавця, а саме від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання» і від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу», є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не проводилося жодного скорочення та/або реорганізації підприємства чи ліквідації. Усі склади і матеріальні цінності, якими відав начальник дільниці зберігання, залишилися, а посадові обов`язки начальник дільниці зберігання були покладені на інших працівників. Процедура скорочення проведена формально і цілеспрямовано проти неї, так як скоротили лише її посаду. Поновлення її на роботі за попереднім рішенням суду відбулося формально, оскільки до виконання посадових обов`язків її не було допущено. Посаду, яку вона займала, після поновлення її на роботі, знову скоротили, а інші посади, які пропонувалися, не відповідали її кваліфікації. При цьому інших осіб про скорочення не повідомляли.

Вказувала, що вона має переважне право на залишення на роботі, оскільки у неї багаторічний досвід роботи. Крім того, питання про її звільнення не розглядалося профспілковим комітетом, що є порушенням положень КЗпП України.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання»;

- визнати незаконним та скасувати наказ ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу», яким її звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці зберігання на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України;

- поновити її на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 04 лютого 2022 року;

- стягнути з ДО «Комбінат Троянда» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 01 липня 2022 року у складі судді Павліва А. І. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників шляхом ліквідації структурного підрозділу - дільниці зберігання. Зазначені обставини встановлені преюдиційним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18. При звільненні позивачки відповідачем дотримано норми трудового законодавства, що регулюють вивільнення працівника, так як одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці їй було запропоновано інші вакантні посади на тому самому підприємстві, проте позивачка відмовилася від запропонованих посад. Переважного права на залишення на роботі позивачка не мала, так як у ДО «Комбінат Троянда» відбулося скорочення посади позивачки - начальника дільниці зберігання, без залишення в організації аналогічних цій посаді посад і інших працівників на них. Тобто відбулася повна ліквідація структурного підрозділу. Позивачка не була членом первинної профспілкової організації, тому на час скорочення її посади - начальника дільниці зберігання та вирішення питання про її звільнення із займаної посади у роботодавця був відсутній обов`язок відповідно до положень статті 43-1 КЗпП України отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору із нею.

Вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про скорочення та звільнення, а тому задоволенню не підлягають.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 липня 2022 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці зберігання з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 04 лютого 2022 року.

Стягнуто з ДО «Комбінат Троянда» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 115 982,46 грн. У решті позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, що було б належним виконанням з його боку рішення суду про поновлення працівника на роботі від 26 липня 2018 року. Проте на момент поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 та момент її звільнення у штатному розписі ДО «Комбінат Троянда» була відсутня посада начальника дільниці зберігання. Отже, ДО «Комбінат Троянда», видавши наказ від 24 листопада 2021 року № 164-к, яким скасовано наказ «Про звільнення» від 20 березня 2018 року № 38-к, формально виконала рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, без вчинення всіх дій, необхідних для належного виконання рішення суду. За відсутності у штатному розписі ДО «Комбінат Троянда» посади, на яку поновлено позивачку, така, відповідно, не могла бути у подальшому скорочена на підставі наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к. Таким чином, наказ ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці зберігання з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню. У зв`язку із цим також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, розмір якого обчислено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Разом з тим, позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання» задоволенню не підлягає, оскільки суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників, так як право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, а суд зобов`язаний лише з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Апеляційний суд послався на відповідні правові висновки Верховного Суду.

Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ДО «Комбінат Троянда» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 334 грн, понесені у суді першої інстанції, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 тис. грн, понесені у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 тис. грн у суді першої інстанції та у розмірі 10 500 грн у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами. Врахувавши заперечення відповідача щодо розміру заявлених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивачки про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених вимог 5 334 грн, понесених у суді першої інстанції, та 7 тис. грн, понесених у суді апеляційної інстанції, витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах ДО «Комбінат Троянда», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року за касаційною скаргою ДО «Комбінат Троянда» на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 рокувідкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Жидачівського районного суду Львівської області. У задоволенні клопотання ДО «Комбінат Троянда» про зупинення виконання судового рішення до закінчення його перегляду у касаційному порядку відмовлено. Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2023 року за касаційною скаргою ДО «Комбінат Троянда» на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі. У задоволенні клопотання ДО «Комбінат Троянда»про зупинення виконання додаткового судового рішення до закінчення його перегляду у касаційному порядку відмовлено. Підставами касаційного оскарження зазначено абзац четвертий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДО «Комбінат Троянда» про визнання незаконними та скасування наказів про скорочення та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційні скарги ДО «Комбінат Троянда» мотивовані тим, що на виконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 наказом ДО «Комбінат Троянда» від 24 листопада 2021 року № 164-к скасовано наказ «Про звільнення» від 20 березня 2018 року № 38-к, поновлено позивачку на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року відповідно до штатного розпису ДО «Комбінат Троянда» на 2018 рік, а також наказано начальнику команди відомчої воєнізованої охорони забезпечити допуск ОСОБА_1 на територію відповідача для виконання нею своїх функціональних обов`язків та підготувавши для неї робоче місце. Постановою державного виконавця від 03 грудня 2021 року закінчено виконавче провадження № 5767268 з примусового виконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Причиною скорочення посади начальника дільниці зберігання, а звідси і звільнення ОСОБА_1 , відповідно до скасованого судом наказу ДО «Комбінат Троянда» від 20 березня 2018 року № 38-к «Про звільнення», була ліквідація дільниці зберігання як структурного підрозділу ДО «Комбінат Троянда», а звільнення позивачки у зв`язку із скороченням посади було вже наслідком такої ліквідації. Виконавши рішення суду про поновлення позивачки на займаній нею раніше посаді виникла ситуація, коли в ДО «Комбінат Троянда» працює людина на посаді начальника структурного підрозділу, якого не існує.

У зв`язку з цим ДО «Комбінат Троянда» вже наступного дня 25 листопада 2021 року прийнято рішення та видано наказ від 25 листопада 2021 року №165-к про скорочення посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда». Цим наказом скорочено посаду начальника дільниці зберігання та доручено провідному інженеру з підготовки кадрів ДО «Комбінат Троянда» вручити особисте попередження ОСОБА_1 відповідно до трудового законодавства України не пізніше ніж за 2 (два) місяці; запропонувати ОСОБА_1 усі вакантні посади для можливого її переведення на іншу посаду, а також у разі відмови ОСОБА_1 від переведення на запропоновані їй посади підготувати документи на її звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. З цим наказом позивачку ознайомлено, вручено його копію та персональне письмове попередження 03 грудня 2021 року. Пропозиції вакантних посад, а саме від 25 листопада 2021 року, 08 грудня 2021 року, 29 грудня 2021 року, 03 лютого 2022 року вручалися позивачці особисто, однак на жодну з них вона не погодилася. Наказом ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника дільниці зберігання на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Таким чином, відповідачем вжито всіх необхідних заходів та дотримано всіх вимог, передбачених законодавством, у випадку звільнення з підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Посилається на відповідні правові висновки Верховного Суду.

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення з ДО «Комбінат Троянда» на її користь витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не врахував, що позивачкою не було надано належного розрахунку таких витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг, а також не надано квитанції про оплату таких послуг.

Доводи особи, яка подала відзиви на касаційні скарги

24 липня 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними.

27 липня 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання ДО «Комбінат Троянда», в якому зазначено, що представником ОСОБА_1 - Колтоновським О. О. подано відзив на касаційну скаргу з порушенням строку на його подання, встановленого ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року про відкриття касаційного провадження, а саме до 21 липня 2023 року. Тому вищевказаний відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року підлягає залишенню без розгляду.

16 серпня 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, в якому зазначено, що оскаржувана додаткова постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги - безпідставними.

23 серпня 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання ДО «Комбінат Троянда», в якому зазначено, що представником ОСОБА_1 - Колтоновським О. О. подано відзив на касаційну скаргу з порушенням строку на його подання, встановленого ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року про відкриття касаційного провадження, а саме до 15 серпня 2023 року. Тому вищевказаний відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року підлягає залишенню без розгляду.

Верховний Суд уважає, що відзиви представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. подані з дотриманням положень ЦПК України, а тому суд бере їх до уваги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 16 жовтня 1985 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДО «Комбінат Троянда» та працювала на різних посадах у його структурних підрозділах. З 07 грудня 1997 року ОСОБА_1 була переведена на роботу до дільниці зберігання, де з 01 серпня 2006 року обіймала посаду начальника дільниці.

29 березня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією дільниці зберігання та скорочення чисельності штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. (а. с. 69-73).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, наказ ДО «Комбінат Троянда» від 20 березня 2018 року № 38-к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 29 березня 2018 року, скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року.

На виконання цього рішення суду наказом ДО «Комбінат Троянда» від 24 листопада 2021 року № 164-к скасовано попередній наказ «Про звільнення» від 20 березня 2018 року № 38-к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року відповідно до штатного розпису ДО «Комбінат Троянда» на 2018 рік. Забезпечено допуск ОСОБА_1 на територію ДО «Комбінат Троянда» для виконання покладених на неї функціональних обов`язків з 24 листопада 2021 року (а. с. 37).

За змістом актів ДО «Комбінат Троянда» та державного виконавця від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом від 24 листопада 2021 року № 164-к про поновлення на посаді, проте вона відмовилася підписатися у цьому наказі (а. с. 38, 39-41).

Згідно з постановою державного виконавця від 03 грудня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/443/753/18 про скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» від 20 березня 2018 року № 38-к «Про звільнення» та поновлення ОСОБА_1 на роботі закінчено у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» (а. с. 46).

Наказом ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к скорочено посаду начальника дільниці зберігання (а. с. 26).

03 грудня 2021 року ОСОБА_1 попереджено, що посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню на підставі наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання» (а. с. 47).

03 грудня 2021 року, 08 грудня 2021 року, 29 грудня 2021 року, 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 пропонувалися на вибір посади начальника гаража, фахівця з державних закупівель, водія електронавантажувача, машиніста тепловоза, слюсаря з ремонту автомобілів, заступника головного бухгалтера, водія пожежного автомобіля, фахівця з державних закупівель, проте ОСОБА_1 відмовилася від вказаних посад (а. с. 48-51).

Наказом ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці зберігання та її відмовою на переведення на запропоновані вакантні посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 27).

Відповідно до акта державного виконавця від 03 вересня 2021 року директором ДО «Комбінат Троянда» запропоновано ОСОБА_1 посаду економіста з матеріально-технічного забезпечення ДО «Комбінат Троянда», проте ОСОБА_1 відмовилася від цієї посади, навівши аргументи про невідповідність її кваліфікації та освіти запропонованій посаді (а. с. 88, 97).

Згідно з протоколу від 16 серпня 2021 року № 9 розширеного засідання профспілкового комітету ДО «Комбінат Троянда» надано повторний дозвіл на скорочення посади начальника дільниці зберігання та розірвання трудового договору на підставі частини першої статті 40 КЗпП України з ОСОБА_1 у зв`язку з проведеною реорганізацією структурних підрозділів ДО «Комбінат Троянда» (а. с. 86-87).

Відповідно до протоколу від 11 листопада 2021 року № 13 зборів Первинної профспілкової організації ДО «Комбінат Троянда», листа директора ДО «Комбінат Троянда» від 24 листопада 2021 року, листів Первинної профспілкової організації ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року, 28 червня 2022 року на засіданні Первинної профспілкової організації ДО «Комбінат Троянда» ОСОБА_1 виключено з членів профспілкової організації ДО «Комбінат «Троянда» з 11 листопада 2021 року. Директор ДО «Комбінат Троянда» звертався до первинної профспілкової організації підприємства про надання дозволу на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 та отримав відповідь про те, що ОСОБА_1 не є членом профспілки, тому йому запропоновано керуватися статтею 43-1 КЗпП України. Після поновлення на роботі ОСОБА_1 не писала заяви про вступ до первинної профспілкової організації ДО «Комбінат Троянда» (а. с. 103-112).

Згідно з показань ОСОБА_1 дільниця зберіганні є основним підрозділом організації. При ліквідації її посади функції залишилися тими самими. Їй пропонували різні посади, однак вони не відповідали її кваліфікації. У неї стаж роботи на посаді 12 років та ще 15 років пропрацювала заступником начальника дільниці зберігання. Скоротили лише її посаду. На виконання судового рішення її поновили на посаді, якої не існувало, і звільнили з неіснуючої посади. Посаду завідувача складу їй не пропонували. На час поновлення склади залишалися в дії. На засідання профспілки її не запрошували і присутня на ньому вона не була. Підтвердила, що їй пропонували посаду економіста з матеріального забезпечення, однак від неї вона також відмовилася, оскільки ця посада не відповідала її кваліфікації і вона не мала відношення до постачання.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв?язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, наказ ДО «Комбінат Троянда» від 20 березня 2018 року № 38-к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 29 березня 2018 року, скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» з 30 березня 2018 року.

Вказаними рішеннями суду встановлено, що звільнення позивачки на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України було здійснено відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства. Відповідачем не доведено факт скорочення чисельності або штату працівників організації, а також те, що організація не мала можливості перевести позивача на іншу роботу. Крім того, звільнення ОСОБА_1 відбулося без обов`язкової згоди профспілкової організації (а. с. 34-36).

У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21) зазначено, що «у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником. У справі, яка переглядається, апеляційний суд залишив поза увагою те, що в разі скорочення (виведення зі штатного розпису) посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену (виведену) посаду, що і було б належним виконанням з його боку рішення суду про поновлення працівника на роботі».

З огляду на викладене апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору,дійшов правильного висновку про те, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, що було б належним виконанням з його боку рішення суду від 26 липня 2018 року про поновлення працівника на роботі. Проте на момент поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 та момент її звільнення у штатному розписі ДО «Комбінат Троянда» була відсутня посада начальника дільниці зберігання. Отже, ДО «Комбінат Троянда», видавши наказ від 24 листопада 2021 року № 164-к, яким скасовано наказ «Про звільнення» від 20 березня 2018 року № 38-к, формально виконала рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року у справі № 443/636/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, без вчинення всіх дій, необхідних для належного виконання рішення суду. За відсутності у штатному розписі ДО «Комбінат Троянда» посади, на яку поновлено позивачку, така, відповідно, не могла бути у подальшому скорочена на підставі наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к.

Таким чином, наказ ДО «Комбінат Троянда» від 03 лютого 2022 року № 19-к «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника дільниці зберігання з 04 лютого 2022 року у зв`язку із скороченням штату, ліквідацією дільниці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню.

У зв`язку із цим також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, розмір якого апеляційним судом правильно обчислено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

При цьому Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду про те, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» від 25 листопада 2021 року № 165-к «Про скорочення посади начальника дільниці зберігання» задоволенню не підлягає, оскільки суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників, так як право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, а суд зобов`язаний лише з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Посилання в касаційній скарзі на застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 08 вересня 2021 року у справі № 306/1325/18, провадження № 61-6087св21, від 23 червня 2022 року у справі № 761/43507/19, провадження № 61-12352св21, не заслуговують на увагу, оскільки у цих постановах встановлені судами фактичні обставини є відмінними у порівнянні зі справою, яка переглядається.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а в основному зводяться до незгоди із висновками суду.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість додаткової постанови суду апеляційної інстанції також не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд правильно виходив із того, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 тис. грн у суді першої інстанції та у розмірі 10 500 грн у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому апеляційний суд з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію розумності, врахувавши заперечення відповідача щодо їх розміру, а також те, що позов задоволено частково, дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви позивачки про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених вимог 5 334 грн, понесених у суді першої інстанції, та 7 тис. грн, понесених у суді апеляційної інстанції, витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу за наслідками розгляду касаційної скарги

У липні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, в якому, крім іншого, заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею у суді касаційної інстанції, у розмірі 8 тис. грн.

У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Колтоновського О. О. на касаційну скаргу ДО «Комбінат Троянда» на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, в якому, крім іншого, заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею у суді касаційної інстанції, у розмірі 3 200 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, згідно з пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (буде сплачено).

Положеннями пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України регламентують порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції представником позивачки надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 18 липня 2023 року № 19, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Колтоновським О. О.; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 21 липня 2023 року; копію акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 15 серпня 2023 року.

Із вказаних документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом Колтоновським О. О. послуг ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції складає 11 200 грн (8 тис. грн + 3 200 грн). А саме за консультацію клієнта, вивчення матеріалів справи, ознайомлення з матеріалами справи та касаційними скаргами відповідача на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, написання та надіслання відзивів на касаційні скарги.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня

2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У липні та у серпні 2023 року до Верховного Суду надійшли заперечення ДО «Комбінат Троянда» щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції. Зазначено, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 11 200 грн (8 тис. грн + 3 200 грн) є неспівмірним у порівнянні зі складністю справи та наданими адвокатом послугами. Заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру. Позивачкою документально не підтверджено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, оскільки не надано квитанції про оплату наданих послуг, або інших платіжних документів про оплату таких послуг.

Верховний Суд не погоджується із такими доводами ДО «Комбінат Троянда».

Враховуючи категорію конкретної справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачці за рахунок відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у загальному розмірі 11 200 грн. При цьому Верховний Суд не визнає обґрунтованими заперечення ДО «Комбінат Троянда»про зменшення судових витрат, оскільки згідно з пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (буде сплачено).

Керуючись статтями 141, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги державної організації «Комбінат Троянда» Державного агентства резерву України залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 червня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з державної організації «Комбінат Троянда» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 11 200 грн (одинадцять тисяч двісті гривень) судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець