Справа № 442/5263/22 Головуючий у 1 інстанції: Бодрова О.П.
Провадження № 22-ц/811/3253/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Назар Х.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ПрАТ „СГ „ТАС), третя особа ОСОБА_4 , про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивачів 68 406 грн. 18 коп. матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1 (по 1/2 частки кожна).

19 вересня 2020 року у м. Дрогобичі Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої автомобіль марки «BMW» модель «730», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 здійснив зіткнення з огорожею згаданого будинку, внаслідок чого пошкодив значну її частину.

Цього ж дня працівниками поліції за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД №373647 відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_5 , відповідно до якого останній, керуючи транспортним засобом марки «Москвич», н.з. НОМЕР_1 , не переконавшись у безпеці інших учасників дорожнього руху почав здійснювати поворот ліворуч під час того як водій автомобіля марки «BMW» модель «730» почав маневр обгону, внаслідок чого відбулося зіткнення згаданих транспортного засобу, внаслідок чого вони отримали механічні пошкодження. Однак, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.05.2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В той же час, вищезгаданою постановою від 22.03.2022 року встановлено, що «приписами п.14 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що обгін забороняється на перехресті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд, проте всупереч вимогам ПДР, водій ТЗ марки «BMW» модель «730» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався зазначених правил та порушив такі». Тобто, вказаною постановою встановлено, що причиною настання ДТП стали дії водія ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахованою у АТ «СГ «ТАС». Позивачам заподіяна майнова шкода у розмірі 68 406 грн. 18 коп., яка і є предметом позовних вимог і яку позивачі просили стягнути з відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 , як водія автомобіля марки «BMW» модель «730», н.з. НОМЕР_1 (а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь:

-ОСОБА_3 - 34 203 грн. 09 коп. на відшкодування майнової шкоди;

-ОСОБА_2 :

o34 203 грн. 09 коп. на відшкодування майнової шкоди;

o992 грн. 40 коп. судових витрат (а.с. 107-111).

Дане рішення оскаржив представник відповідача - ПрАТ „СГ „ТАС.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і матеріального права.

Вважає, що «на даний момент (на момент подання апеляційної скарги) вина учасників ДТП є не встановленою, а її встановлення можливе лише судом».

Вважає, що у справі відсутні будь-які докази спричинення ДТП в результаті винних дій ОСОБА_6 , «що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для настання цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка була заподіяна майну позивачів».

Вважає помилковим висновок суду про те, що «річний строк (звернення потерпілої особи до страховика за відшкодуванням шкоди заподіяної майну потерпілого) пропущено потерпілими від незалежних від них причин», оскільки «на Позивачів Законом не покладається обов`язок подання (страховику) постанови яка б підтверджувала вину особи, яка завдала шкоди, у вчиненні адміністративного правопорушення».

Звертає увагу на те, що позивачі «не надали документи, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту огорожі сходової клітки у особи, яка є платником ПДВ, та докази на підтвердження того, що позивачами під час проведення ремонтних робіт понесені витрати із сплати ПДВ», а тому вважає, що «розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму ПДВ» (а.с. 113-115).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 120-121).

Ознайомившись з апеляційною скаргою, представник позивачки ОСОБА_2 подав до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що оскаржуване рішення «є законним та обґрунтованим, а подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню» (а.с. 125-129).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина 5 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-19 вересня 2020 року у м. Дрогобичі Львівської області в результаті зіткнення автомобіля марки «BMW» модель «730», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 (цивільно-правова відповідальність якого за полісом обов`язкового страхування була застрахованою у ПрАТ «СГ «ТАС»; а.с. 22) та автомобіля «Москвич 412», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 мала місце ДТП, в результаті якої згадані автомобілі отримали механічні пошкодження, а згаданим автомобілем марки «BMW» модель «730», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 також було пошкоджено огорожу будинку АДРЕСА_1 , співвласниками якого є позивачки (по 1/2 частки кожна; а.с. 11-14);

-постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.05.2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 15-21);

-працівниками поліції по факту вищезгаданої ДТП протокол про адміністративне правопорушення стосовно водія автомобіля марки «BMW» модель «730», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не складався;

-позивачі звернулися до суду з даним позовом 29.08.2022 року (а.с. 2).

У вищезгаданій постанові Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2022 року зазначено, що «приписами п.14 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що обгін забороняється на перехресті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд, проте всупереч вимогам ПДР, водій ТЗ марки «BMW» модель «730» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався зазначених правил та порушив такі» (а.с. 15).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, винним у ДТП 19 вересня 2020 року був саме водій автомобіля марки «BMW» модель «730», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахованою у ПрАТ «СГ «ТАС»: наведена обставина ПрАТ «СГ «ТАС» належними та допустимими доказами не спростована (ст. 1166 ЦК України), а також не доведено того, що шкоди водієм згаданого автомобіля було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України).

За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що «на даний момент (на момент подання апеляційної скарги) вина учасників ДТП є не встановленою, а її встановлення можливе лише судом», а також стосовно того, що у справі відсутні будь-які докази спричинення ДТП в результаті винних дій ОСОБА_6 , «що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для настання цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка була заподіяна майну позивачів», до уваги прийматися не можуть.

При цьому колегія суддів звертає увагу на суперечність та взаємну виключність доводів апеляційної скарги: апелянт, стверджуючи про те, що «на даний момент (на момент подання апеляційної скарги) вина учасників ДТП є не встановленою, а її встановлення можливе лише судом», одночасно вважає помилковим висновок суду про те, що «річний строк пропущено потерпілими від незалежних від них причин», оскільки «на Позивачів Законом не покладається обов`язок подання (страховику) постанови яка б підтверджувала вину особи, яка завдала шкоди, у вчиненні адміністративного правопорушення».

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність позивачами тієї обставини, що останніми здійснено всіх розумних заходів, які залежали саме від них, для отримання страхового відшкодування і річний строк ними пропущено через незалежні від них причини (а саме: складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення не на того учасника ДТП та тривалий розгляд справи про адміністративне правопорушення у судах), а відтак до вірного висновку про те, що позивачі мають право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності водія автомобіля марки «BMW» модель «730», д.н.з. НОМЕР_1 , як джерела підвищеної небезпеки, яке і заподіяло цю шкоду.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем було подано до суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку, нанесеного Власнику огорожі та житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу, на дату проведення оцінки (19.09.2020 року) становить:

-68 406 грн. 18 коп. з ПДВ;

-57 005 грн. 15 коп. без ПДВ (а.с. 23-43).

Матеріали справи не містять жодних контррозрахунків, які б спростовували правильність розрахунків, які наведені у вищезгаданому Звіті …

В той же час, матеріали справи не містять доказів про проведення ремонту вищезгаданих огорожі та житлового будинку.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що стягнення матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту платником цього податку, докази про що у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивачів підлягає 57 005 грн. 15 коп. страхового відшкодування (по 28 502 грн. 57 коп. на користь кожної з позивачок), а не 68 406 грн. 18 коп.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Колегія суддів за підсумками апеляційного розгляду справи прийшла до висновку про те, що на користь позивачів відлягає до стягнення 57 005 грн. 15 коп. страхового відшкодування, тобто 83,33 % від 68 406 грн. 18 коп. (ціни позову).

Позивачами (а саме ОСОБА_2 ) за подачу позовної заяви сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 1), а відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 1 488 грн. 60 коп. судового збору (а.с. 116).

83,33 % від 992 грн. 40 коп. становить 826 грн. 97 коп., а від 1 488 грн. 60 коп. 1 240 грн. грн. 45 коп.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 підлягає до стягнення 826 грн. 97 коп. понесених останньою судових витрат, а з позивачів на користь відповідача підлягає до стягнення 248 грн. 15 коп. судового збору, сплаченого згаданим апелянтом при подачі апеляційної скарги.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з відповідача на користь позивачів і навпаки, складає 578 грн. 82 коп. (826 грн. 97 коп. 248 грн. 15 коп.).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 68 406 грн. 18 коп.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 68 406 грн. 18 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 68 406 грн. 18 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2022 рокузмінити, ухваливши, що позов підлягає до задоволення частково.

Зменшити розмір страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , з 34 203 грн. 09 коп. до 28 502 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 57 коп.

Зменшити розмір страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 , з 34 203 грн. 09 коп. до 28 502 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 57 коп.

Зменшити розмір судового збору, який підлягає до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 з 992 грн. 40 коп. до 578 (п`ятсот сімдесят вісім) грн. 82 коп.

В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.