У Х В А Л А

12 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сафрончик М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за безпідставно набуту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулись до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій в подальшому було змінено предмет позову, про стягнення коштів за безпідставно набуту теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією та постачальником теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене приміщення належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та виведено з житлового фонду для введення підприємницької діяльності. Зазначене нежитлове приміщення відвідача знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, підключеному до централізованої системи опалення. У зв`язку із тим, що Відповідач не проявляє власної ініціативи на укладання договору, 12 лютого 2021 року Позивач звернувся до ОСОБА_2 з листом з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власника приміщення в додатках надано проект договору. Лист було направлено на адресу: АДРЕСА_2 , за місцем проживання відповідача, однак лист не було отримано. Позивачем в період часу з 03.10.2013 по 14.04.2021 проводилось постачання теплової енергії, згідно до розрахунку споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1,2,3 постановлено теплову енергію на загальну суму 90752,50 гривень, при розрахунку наданих Відповідачем послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», оскільки Відповідач споживали теплове енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2270,00 гривень.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволені.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за безпідставно набуту теплову енергію задоволена та заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2022 року у даній цивільній справі скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Не погодившись із позовом 22.05.2023 року представник відповідача ОСОБА_3 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги в розмірі 40823,57 гривень не підлягають задоволенню судом через сплив позовної давності. Окрім того, відповідач не згоден і з сумами нарахувань за надання послуг з опалення за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, вважаючи їх безпідставними та такими, що заявлені та розраховані всупереч вимогам чинного законодавства. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зняття показань будинкового приладу обліку теплової енергії, на підставі яких було здійснено розрахунок суми заборгованості, заявленої до стягнення. Крім того, матеріали позовної заяви та додані до неї документи не містять жодної інформації про загальну опалювальну площу будинку, що має суттєве значення для можливості здійснення перевірки правильності нарахувань. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В наданих до суду письмових поясненнях представник позивача вказала, що нарахування відповідачу за спожиту теплову енергію було здійснено обґрунтовано та з дотриманням вимог законодавства, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами подачі та припинення подачі теплоносія, що підтверджує факт постачання теплової енергії, а також розрахунком спожитої теплової енергії. Окрім того, строк позовної давності в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову не сплив та продовжився на строк дії карантину. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача, у зв`язку із необхідністю ознайомлення із відзивом на позовну заяву та підготовки відповіді на відзив.

13 червня 2023 року представником позивача подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просять суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 03.10.2013 по 14.04.2021 в сумі 196804,44 гривні, з яких: 90822,43 гривень - основний борг, 90975,31 гривень - компенсація за інфляційні втрати, 15006,7 гривень - 3% річних, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача про відповідне.

В додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що не погоджується з розрахунком спожитої теплової енергії, оскільки при здійсненні такого розрахунку позивачем було невірно застосовано норми права. Заявлені позивачем до стягнення сум компенсаційних та інфляційних втрат, 3 % річних є неправомірними, з якими відповідач не погоджується в повному обсязі. Також обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується виключно за допомогою загальнобудинкового вузла комерційного обліку пропорційно до опалювальної площі (об`єму) таких споживачів.

Призначений розгляд справи на 05 вересня 2023 року у судовому засіданні відкладений за клопотанням представника позивача про ознайомлення із матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсягу, вказала, що усе листування з відповідачем з приводу укладання договору, оплати за послуги опалення вони вели з ОСОБА_2 як з підприємцем, та здійснювали нарахування за надані послуги не як для населення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив факт того, що за спірною адресою відповідач здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , заперечує проти заявленого позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить нежитлове приміщення, вбудоване в перший поверх двоповерхового житлового будинку, загальна площа-150,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №236838273 від 14.12.2020. (а. с. 23)

Листом від 12.02.2021 року за вих. № 844/30 АТ «Криворізька теплоцентраль» було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 два примірника Договору купівлі-продажу теплової енергії № 2002, як власнику приміщення за адресою: АДРЕСА_4 . (а. с. 10)

Договір купівлі-продажу теплової енергії № 2002 з додатками, які є невід`ємною частиною цього Договору, було запропоновано для укладення між АТ «Криворізька теплоцентраль» (теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач). Об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , загальною площею 157,2 кв. м; теплове навантаження на опалення 0,0051 Гкал/год. У Договорі (Розділ «Юридичні адреси сторін та платіжні реквізити»), а також додатках до Договору, зазначено відомості про споживача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (а. с. 12-18)

Відповідно до довідки провідного інспектора Кравцова О.М., копія якої міститься в матеріалах справи, нежитлове приміщення ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 є невід`ємною частиною системи централізованого опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За період з жовтня 2013 року по квітень 2021 року до АТ «Криворізька теплоцентраль» за даною адресою акти на відокремлення (відключення) нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від централізованого опалення не складалися. (а. с. 19)

З копії Акту теплової інспекції № 613 від 16 вересня 2021 р., складеного за результатами обстеження представником АТ «Криворізька теплоцентраль» житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , 2, АДРЕСА_7 вбачається, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 є невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку. (а. с. 20)

Також, позивачем було долучено до матеріалів справи копії актів про подачу та припинення подачі теплоносія в будівлю за вищевказаною адресою (а. с. 33-40), розрахунок спожитої теплової енергії ОСОБА_2 за період з 03.10.2013 по 14.04.2021 роки (а. с. 41-43), розрахунок суми компенсації за інфляцію та 3 % річних (а. с. 114-118), копії рішень про початок та закінчення опалювальних сезонів (а. с. 24-32), копії актів із фіксацією показників приладу обліку (а. с. 119- 150), копії акта введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії, свідоцтва про повірку, актів технічного огляду приладу обліку теплової енергії, актів - приписів (а. с. 151- 154).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За ч. 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або відмовиться від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання, перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію зі споживача ОСОБА_2 , який є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та має статус фізичної особи-підприємця. Вказане підтверджується запропонованим до укладення Договором купівлі-продажу теплової енергії № 2002 та додатками до нього, листом, направленим на адресу ФОП ОСОБА_2 , копіями довідки провідного інспектора Кравцова О.М. та Актом теплової інспекції № 613 від 16 вересня 2021 р., складеного представником позивача за результатами обстеження вищевказаного нежитлового приміщення. Заперечень щодо змісту вказаних документів, які містять зазначення про правовий статус відповідача як ФОП, сторонами справи заявлено не було.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10, від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 335/11807/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 486/836/18, від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17, дійшла висновку, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Криворізька північна ДПІ (Покровський р-н м. Кривий Ріг). Основний вид діяльності: 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах. (а. с. 168)

Достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного до суду надано не було та матеріали справи не містять.

За таких обставин суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - суб`єкта підприємницької діяльності, яку останній здійснює у приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , а відтак між сторонами виникли господарські правовідносини, тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Таким чином суд, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази у справі, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, прийшов до обґрунтованого висновку, що провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за безпідставно набуту теплову енергію підлягає закриттю.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за безпідставно набуту теплову енергію.

Повернути з Державного бюджету України Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» (, місцезнаходження юридичної особи за адресою: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014) сплачену суму судового збору за подання позовної заяви до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у розмірі 2270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) відповідно до платіжного доручення № 6394 від 03 листопада 2021 року та за заявою про збільшення позовних вимог у розмірі 682,07 гривень (шістсот вісімдесят дві гривні 07 копійок) відповідно до платіжного доручення № 1609 від 09 червня 2023 р.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 17 жовтня 2023 року.

Суддя Н. М. Ваврушак