РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2023 рокуСправа №451/71/23
Провадження № 2/451/104/23

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Ференс І.І.

Справа № 451/71/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,

встановив:

13.01.2023 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовною заявою до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, де просить встановити факт, що має юридичне значення, та визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна тітка позивача ОСОБА_5 .. Водночас, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 ОСОБА_4 (1938р.н.) та ОСОБА_8 (1939р.н.) одружилися 19.11.1968. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіку та дружині: « ОСОБА_9 ». Як вбачається з вищезазначеного у ОСОБА_4 та його мами ОСОБА_3 є розбіжність у написанні імені по-батькові, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_4 зазначено мама ОСОБА_7 , а у свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_3 . Однак, згідно збереженої копії паспорта ОСОБА_6 , який був батьком ОСОБА_4 вбачається, що на ст. 11 паспорта у відомостях про сімейний стан зазначено, що Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб з ОСОБА_10 1898 р.н. Вказує, що спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті спадкодавця проживав з ним за однією адресою та продовжував розпоряджатися належним спадкодавцю майном, однак не оформив своїх спадкових прав. Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 .. Маючи намір оформити спадщину після смерті гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернувся до Радехівської Державної нотаріальної контори у Львівській області, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у нотаріальному порядку на земельні ділянки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011368 зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036, видано на ім`я ОСОБА_3 , після її смерті. Позивач ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від Державного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснення, що він може подати заяву до Радехівського районного суду Львівської області для вирішення питання спадкування права на земельну ділянку у судовому порядку. Позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду за визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011368 зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що ОСОБА_3 є матір`ю спадкодавця ОСОБА_4 . Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5293 га, кадастровий номер: :04:000:0916 та земельну ділянку загальною площею 0,2252 га, кадастровий номер: :04:000:0917 в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011368 зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2023 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 17.01.2023 матеріали позовної заяви залишено без руху.

19.01.2023 на виконання ухвали судді від 17.01.2023 стороною позивача подано докази.

Ухвалою судді від 20.01.2023 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.02.2023 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача.

24.02.2023 в підготовчому засіданні оголошено перерву.

07.03.2023 до суду представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог у п. 3 позовної заяви, де просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5293 га, кадастровий номер: :04:000:0916 та земельну ділянку загальною площею 0,2252 га, кадастровий номер: :04:000:0917 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011368 зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036 (а.с.158).

09.03.2023 ухвалою Радехівського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився. Представник позивача ОСОБА_2 09.03.2023 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.159.)

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просять суд розглядати справу без участі представника (а.с.110).

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №0 від 30.11.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.06.2014 - ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.10.2020 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна тітка позивача ОСОБА_5 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.03.1991 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, у розділі батьки зазначено, батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с.20).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 19.11.1968 ОСОБА_4 (1938р.н.) та ОСОБА_8 (1939р.н.) одружилися 19.11.1968. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіку та дружині: « ОСОБА_9 » (а.с.21).

Як видно із копії паспорта громадянина СССР, серії НОМЕР_5 від 19.04.1979 ОСОБА_6 , який був батьком ОСОБА_4 вбачається, що на ст. 11 паспорта у відомостях про сімейний стан зазначено, що Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області було зареєстровано шлюб з ОСОБА_10 1898 р.н. (а.с.22-23).

Згідно Довідки № 311 від 20.05.2021, виданої старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею до дня смерті в будинку були зареєстровані: син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дружина - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.24).

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ №011368 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036 від 24.01.2001, ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 1,7545 га, розташовані на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.25).

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70172803 від 28.09.2022, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 інформація в спадковому реєстрі відсутня (а.с.26).

Відповідно до копії заповіту складеного в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області від 25.09.2013 та зареєстрованого в реєстрі за № 58 секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області ОСОБА_11 . ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: «все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде мені належати на день моєї смерті і на що я за законом буду мати право заповідаю ОСОБА_1 » (а.с.27).

Згідно копії Заповіту складеного в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області від 25.09.2013 та зареєстрованого в реєстрі за № 59 секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області ОСОБА_11 « ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: «все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде мені належати на день моєї смерті і на що я за законом буду мати право заповідаю ОСОБА_1 » (а.с.28).

Згідно витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69510188, № 69510212, №69510227, №69510251 від 19.07.2022, виданих Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області вбачається, що у спадкові справі №69424454 відкритій після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано свідоцтво про право на спадщину №69487239, №69487249, №69487255, №69487265 від 19.07.2022 спадкоємець ОСОБА_1 (а.с.29-32).

Відповідно до розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №269 від 25.05.1999 про надання дозволу на розробку проекту по передачі земельних часток (паїв) у приватну власність і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Миколаїв на території Миколаївської сільської ради було надано дозвіл на розробку проекту по передачі земельних часток (паїв) у приватну власність і видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Миколаїв (список громадян додається). Згідно списку громадян, під порядковим номером 919 зазначена ОСОБА_3 , якій був виданий сертифікат на середню земельну частку пай (а.с.33-34).

Згідно Рішення Радехівської районної ради Львівської області ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання від 23.06.2000 про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Миколаївської сільської ради вбачається, що: було затверджено проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність для товарного сільськогосподарського виробництва громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Миколаївської сільської ради на площі 1671,62 га, з них ріллі 1503,34, кормових 168,28 га, враховуючи якісну оцінку землі. Передано у приватну власність громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці земельні частки (паї) згідно додатку №1 та видати їм державні акти на право приватної власності на землю. Відповідно до списку громадян (додаток №1), що додається до даного Рішення у ньому зазначена ОСОБА_3 , якій було передано земельні ділянки загальною площею 1,7545 га, а саме ділянка площею 1,5293га, - рілля та 0,2252 га, - кормові угіддя (а.с.35-36).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних від 16.11.2022 за №424/02-31 ОСОБА_1 постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно що залишилося після смерті гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на майно земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Миколаївської сільської ради Червоноградського району (колишнього Радехівського), Львівської області (а.с.39).

Як видно із копії спадкової справи №103/2022, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . Із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_1 . Із долученої довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.06.2022 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 інформація у спадковому реєстрі відсутня. Нотаріусом позивачу ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_5 (також на майно, яке належало її чоловікові ОСОБА_4 ) видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а.с.113-157).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вказані розбіжності позивач змушений усувати через суд, оскільки не має змоги іншим чином реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті баби.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України такими фактами можуть бути зокрема факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При цьому встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника.

Відповідно до п. 7, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

З представлених суду доказів, зокрема витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, з якого вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17), свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 19.03.1991, видно, що батьками ОСОБА_4 були батько ОСОБА_6 та мати - ОСОБА_7 (а.с.20), із паспорта гр.СССР, видно, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 уклав шлюб з ОСОБА_10 1898 р.н. (а.с.22-23), а таке беззаперечно встановлює, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 .

В даному випадку встановлення юридичного факту родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не має юридичного наслідку щодо вирішення їх прав та обов`язків, оскільки таке встановлення буде лише підтвердженням народження ОСОБА_3 її сина ОСОБА_4 , вказане узгоджується із постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі N 691/1237/20 (провадження No 61-14225св21).

Отже, з урахуванням того, що факт родинних відносин, про який просить встановити позивач, доводиться матеріалами справи, і цей факт є необхідним позивачу для оформлення спадкових прав, після смерті ОСОБА_4 , тому суд дійшов до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже з часу прийняття рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні з відповідним цільовим призначенням, ця земельна ділянка вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно статті ст. 551 ЦК УРСР 1963 року якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Судом встановлено, що спадщина померлої ОСОБА_3 складається, зокрема, із спірної земельної ділянки площею 1,7545 га. Спадкоємець ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 спадщину прийняв, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, інших відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями першої черги, судом не встановлено. Водночас після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_5 , яка, згідно даних спадкової справи проживала з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте оформити спадщини на вказану земельну ділянку остання встигла, водночас, позивач ОСОБА_1 , після її смерті, право власності на спірну земельну ділянку оформити не може, через видачу державного акту на земельну ділянку, після смерті спадкодавця та розбіжностями в державному акті, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на земельну ділянку підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

На підставі ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5293 га, кадастровий номер: :04:000:0916 та земельну ділянку загальною площею 0,2252 га, кадастровий номер: :04:000:0917 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011368 зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12036.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 РНОКПП № НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Лопатинська селищна рада Львівської області, , адреса: вул.. Центральна,12 смт. Лопатин 80261.

Повний текст рішення складено 09.03.2023.

Головуючий суддяПатинок О. П.