У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши заяву комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення

в с т а н о в и в:

до суду надійшла вищевказана заява про видачу судового наказу.

Дослідивши матеріали заяви, доходжу до висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу, зважаючи на таке.

Згідно з частиною 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені приписами статті 163 ЦПК України.

При цьому за правилами пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Тобто невідповідність форми або змісту поданої заяви вимогам статті 163 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 1 частини 3 названої статті до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

У пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено про те, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX передбачено, що під кредитовим переказом слід розуміти платіжну операцію з рахунку платника на підставі платіжної інструкції, наданої платником або надавачем послуг з ініціювання платіжних операцій, за умови отримання згоди платника на виконання платіжної операції, наданої надавачу платіжних послуг платника.

Порядок виконання надавачами платіжних послуг кредитового переказу коштів регламентується, серед іншого, розділом ІІ Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 (далі Інструкція №163).

Пунктом 37 Інструкції №163 передбачено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до положень додатку до Інструкції №163 реквізит «Призначення платежу» у платіжних інструкціях заповнюється з урахуванням вимог, установлених у розділі II Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг.

Згідно з пунктом 41 цієї ж Інструкції платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Таким чином, платіжна інструкція щодо перерахування судового збору, яка додається до заяви про видачу судового наказу, повинна містити відомості про те, яка саме заява оплачується судовим збором.

Тобто в конкретному випадку необхідними реквізитами платіжної інструкції, долученої до заяви про видачу судового наказу є, зокрема, зазначення у ній анкетних даних боржника, про стягнення заборгованості з якого подається заява, що уможливлює його ідентифікацію.

Утім, до поданої заяви про видачу судового наказу долучено копію платіжної інструкції №1520 від 05.09.2023, яка у графі «Призначення платежу» не містить будь-яких відомостей щодо боржника, з якого стягується заборгованість.

Отже, долучена копія платіжної інструкції в даному випадку не є належним підтвердженням сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення саме із ОСОБА_1 .

Вказане свідчить про невідповідність заяви вимогам статті 163 ЦПК України та зумовлює висновок про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 165, статтями 258-261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко