Провадження № 2/161/881/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Флішаровському Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що 05.03.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 12795, за умовами якого відповідач отримала від Банку кредит у сумі 49500 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 04.03.2022 року (далі Кредитний договір). Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року (далі Договір страхування), укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами даного правочину, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. Так, з 30.09.2019 року відповідач не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі 45057,67 грн. з яких: тіло кредиту 42501,35 грн., проценти за користування кредитом 2556,32 грн. Як наслідок, у зв`язку з виникненням стразового випадку за Договором страхування, ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням уідповідача в сумі 45057,67 грн., тим самим, з огляду на положення ст. 993 ЦКУ та ст. 27 ЗУ «Про Страхування» отримавши право вимоги до ОСОБА_2 на виплачену суму. У свою чергу, 20.05.2021 року між ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, на підставі якого до неї (позивачки) перейшло право вимоги за Договором страхування. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 45057,67 грн. фактичних витрат у порядку регресу та 12992,40 грн. судових витрат, з яких: 12000 грн. на правничу допомогу та 992,40 грн. судовий збір.

У своєму позові представник ФОП ОСОБА_1 просить розгляд справи проводи без його участі та участі його довірительки, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 3).

Представник відповідачки до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій також просить слухати справу за її відсутності та без участі відповідачки, позовні вимоги в частині відшкодування фактичних витрат в порядку регресу визнає повністю (а.с. 92).

Одночасно з цим представником відповідачки подано до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу (а.с. 93).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.12.2018 року між АТ «Ощадбанк» та ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було укладено Договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286, за умовами якого ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» прийняло на себе зобов`язання щодо проведення виплати АТ «Ощадбанк» страхового відшкодування у разі настання страхового наладку, передбаченого умовами даного Договору страхування. Страховим випадком, відповідно до положень даного правочину, є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин (а.с. 49-53).

05.03.2019 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит № 12795, за умовами якого відповідач отримала від Банку кредит у сумі 49500 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 04.03.2022 року (а.с. 7-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Разом з тим, із 30.09.2019 року відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», загальний розмір якої становив 45057,67 грн. з яких: тіло кредиту 42501,35 грн., проценти за користування кредитом 2556,32 грн. Зазначене підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 та стороною відповідача на оспорюється (а.с. 13-48).

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами понад шістдесят календарних днів, в розумінні положень Договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року настав страховий випадок.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 54-55).

Платіжним дорученнями № 1279 від 28.01.2020 року ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» провело виплату АТ «Ощадбанк» страхового відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 45057,67 грн. (а.с. 55-зворот).

Відповідно до ст. 993 ЦКУ, ст. 27 ЗУ «Про Страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, виходячи з положення ст. 993 ЦКУ та ст. 27 ЗУ «Про Страхування» до ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за Договір про споживчий кредит № 12795 від 05.03.2019 року на виплачену суму страхового відшкодування.

20.05.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, за умовами якого до позивачки перейшло право вимоги за Договором добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, зокрема, відносно ОСОБА_2 в межах суми страхового відшкодування, здійсненого ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь АТ «Ощадбанк» на підставі Договору про споживчий кредит № 12795 від 05.03.2019 року (а.с. 56-67).

Судом також встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, представником позивача надіслано відповідачці претензію (повідомлення) № 10002.11.19-1 від 07.07.2021 року з приводу добровільного відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, проте така вимога станом на дату розгляду даного спору судом задоволена не була (а.с. 68-69).

За наведених обставин, суд вважає заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та позивачкою ФОП ОСОБА_1 24.01.2022 року було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 5, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання у юридичному супроводі клієнта, у тому числі щодо представництва інтересів у судах. Згідно даного договору винагорода виконавця за надані послуги становить 1200 грн. за годину роботи (а.с. 71-72).

Як вбачається із Акту (розрахунку) приймання-передачі послуг професійної правничої допомоги від 24.01.2022 року, виконавцем було надано клієнту наступні послуги:

- вивчення матеріалів справи, збирання доказів 4 год. загальною вартість 4800 грн.;

- робота в досудовому порядку (позасудове врегулювання спору) 2,25 год. загальною вартість 2700 грн.;

- підготовка та надіслання претензії боржнику 1,75 год. загальною вартість 2100 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви 2 год. загальною вартість 2400 грн. (а.с. 73).

Факт сплати ФОП ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 120000 грн. на виконання Договору про надання професійної правничої допомоги № 5 від 24.01.2022 року підтверджується відповідною квитанцією № 0.0..1 від 23.02.2022 року (а.с. 74).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими.

Зокрема, суд погоджується із доводами представника відповідача, які викладені у її клопотанні про зменшення судових витрат на правничу допомогу від 12.01.2023 року, щодо неспіврозмірності складності даної справи із виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим на їх виконання часом, обсягом наданих послуг та ціною позову.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На переконання суду розумний та обгрунтований розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 за наслідками розгляду даного спору, складає 4000 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 992,40 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 22, 526, 993, 1054 ЦК України, ЗУ «Про страхування», керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) фактичні витрати в порядку регресу в загальному розмірі 45057 (сорок п`ять тисяч п`ятдесят сім) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в загальному розмірі 4992 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., з яких: 992,40 грн. витрати по сплаті судового збору; 4000 грн. витрати на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 16 січня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська