Провадження № 2/204/1023/23
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з 08.01.2002 по 24.06 2007, з 06.02.2012 по 14.12.2019, 03.02.2020 по 04.02.2021, працюючи гірником по ремонту з повним підземним робочим днем на шахті. 01.02.2021 він був звільнений з шахти за п. 2 ст. 40 КЗП України у зв?язку з виявленою невідповідністю виконуваної роботи за станом здоров`я. Вказує, що вже після звільнення він проходив тривале лікування, яке було пов`язане з виконанням ним своїх трудових обов`язків в підземним умовах. 22.09.2021 Клінікою професійних захворювань ДУ «Інституту медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» було проведення засідання комісії та складено Медичний висновок Центральної лікарсько-експертною комісії № 33/997 про наявність у позивача хроонічного професійного захворювання та повідомлення про наявність професійного захворювання (форма П-3) від 23.09.2021 №813. На підставі повідомлення, комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та складено акт за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державною служби України з питань праці 28.10.2021, яким встановлено, що пневмоконіоз (g/g, 2/1, рі, fr), ЛН 1-11 ст. (першого-другого), встановлено вперше та виникло у зв?язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пил. Висновком Обласної МСЕК м. Дніпро позивачу була встановлена 30% втрати працездатності з 28.01.2022 безстроково. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання відбулося ушкодження його здоров?я, у зв?язку з чим йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному. На теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною. Його постійно турбують сильні болі, тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в подавленому станіу, зв`язку з чим відносини в його родині погіршилися. Його пригнічує та обставина, що здоров?я не відновлюється, а навпаки погіршується. Спостерігається критичне відношення до себе як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року відзив та доповнення до відзиву ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» на позовну заяву повернуто відповідачеві без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

З 16 жовтня 2001 року по 24 червня 2007 року, з 06 лютого 2012 року по 14 грудня 2019 року та з 03 лютого 2020 року по 04 лютого 2021 року позивач перебував у трудових відносинах з ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» з повним підземним робочим днем в шахті (а.с.6-8).

04 лютого 2021 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Як вбачається з копії виписки №927 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Клініки професійних захворювань Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України", висновком за № 33/997 від 22 вересня 2021 року Центральної лікарсько-експертної комісії позивачу встановлено діагноз - пневмоконіоз (q/q, 2/1, рі, fr), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого), захворювання професійне та встановлене вперше (а.с.10,15).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 жовтня 2021 року, затвердженого 28 жовтня 2021 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король, встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача через пил переважно фіброгенної дії, викопне вугілля та вуглепородний пил з вмістом вільного діоксиду кремнія від 5% до 10% - фактична величина 19,5 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3 (а.с.11-13).

Також вказаним актом посадовим особам ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» з метою ліквідації і запобігання виникненню професійного захворювання запропоновано вчинити ряд заходів (пункт 19).

14 лютого 2022 року позивачу у зв`язку з професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмолога, ЛОР, стац.лікування (а.с.14 зворотна сторона).

Крім того, позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності за профзахворюваннями та рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування за потребою (а.с.14 зворотна сторона).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця.

Частинами першою та третьою статті 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок незабезпечення йому роботодавцем безпечних і здорових умов праці, що призвело до професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, судом враховуються обставини, які мають суттєве значення, зокрема ступінь втрати працездатності, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також засади розумності і справедливості.

При цьому, вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача саме після його тривалого перебування у трудових відносинах з ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці, факт звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, наслідки, що наступили, беручи до уваги визначений у довідці МСЕК висновок щодо подальших умов та характеру праці позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 40000 грн.

На підставі частини другої статті 416 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду справи N 212/3137/17-ц (провадження N 61-37529сво18) сформулював висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.

Також вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховуються норми п. п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, оскільки розмір присудженої моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

З огляду на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, м.Родинське, вул. Перемоги, буд.9, ідентифікаційний код 31599557.

Головуючий: