Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2023 Справа №607/16575/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Суботник І.Я.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи Борецької Х.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруУправління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому, просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 року, розірвано. У даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою в АДРЕСА_1 . На день подачі позову, між позивачем та відповідачем існують конфлікти, пов`язані із проживання їх сина ОСОБА_6 . Відповідач, не зважаючи на думку позивача, а також інтереси малолітнього сина, неодноразово, без попередження позивача забирав його на кілька діб за місцем свого проживання малолітню дитину, не дбаючи про те, щоб син відвідував дитячий садок та заняття з логопедом. У той час, відповідач, при з`ясуванні позивачем стану дитини, дозволяв собі не відповідати на телефонні дзвінки, не відкривати двері, коли позивач приходила, щоб забрати сина додому, відвести його у дитячий садок чи до логопеда, або ж приносила для змінний одяг. Під час конфліктів, відповідач покликався на те, що адресою реєстрації місця проживання їхнього сина є адреса його реєстрації та місця проживання відповідача. Такі дії відповідача, змусили ОСОБА_1 звернутися до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини. Вважає, що визначення місця проживання малолітнього сина - ОСОБА_6 із матір`ю й надалі відповідатиме якнайкращому забезпеченню його інтересів. ОСОБА_1 при цьому вважає, що вона, як мати, має переважне право на визначення місця проживання дитини разом із нею.

Відповідач ОСОБА_4 подав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що із змісту позовної заяви, йому стало зрозуміло, що причиною звернення відповідача із даним позовом в суд став факт проведення ним із сином вільного часу, залишення дитини на ночівлю за місцем проживання відповідача. Вважає, що позивач не зазначила, за захистом якого порушеного права вона звернулася до суду із даною позовною заявою. Відповідач також вважає, що вимога про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю за місцем реєстрації матері, не є способом захисту передбаченого законом, а тому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. Відповідач зазначає, що він не зловживає алкогольними напоями, наркотичними засобами, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку, не притягувався до кримінальної відповідальності, не має не знятої чи непогашеної судимості, не перебуває в розшуку, не хворіє хронічними чи іншими захворюваннями, не вчиняє жодних аморальних дій, любить та особливо прихильно ставиться до дитини. Відповідач постійно забезпечує дитину всім необхідним для її комфортного розвитку та проживання, здійснює покупки продуктів харчування та побуту, організовує дозвілля, створює всі належні умови для проживання та розвитку дитини, має всі навики у вихованні дитини, до батьківства ставиться відповідально.

Позивач ОСОБА_1 подала суду відповідь на відзив, згідно якої, вважає, що поданий відповідачем відзив на позовну заяву є безпідставним, не аргументованим та таким, що не спростовує позовних вимог позивача. Відповідач безпідставно стверджує про відсутність між ним і позивачем спору про визначення місця проживання дитини. Вважає, що відповідач, ознайомившись із позовною заявою позивача, дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 не зазначено у ній про наявність реального спору, який виник з відносин щодо визначення місця проживання їх сина ОСОБА_6 . Так, у позовній заяві позивачем вказано, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 р. шлюб між ними розірвано. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина, ОСОБА_6 не вирішувалось. Також, у позовній заяві нею зазначено, що ще до розірвання шлюбу, у квітні 2019 р., вона із сином переїхали жити у квартиру своєї матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У пред`явленому позові, позивач вказала на те, що відповідач неодноразово своїми діями підтверджував свою не згоду щодо місця проживання малолітнього сина із нею, внаслідок чого між сторонами виникали часті конфлікти, під час яких відповідач посилався на те, що адресою реєстрації малолітнього ОСОБА_6 є адреса його реєстрації місця проживання, тобто відповідача. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про невизнання ним права позивача на визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, а також про нехтування відповідачем інтересами дитини. Позивачу не вдалося домовитись із ОСОБА_4 щодо укладення нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини. Вважає, що вимога відповідача про закриття провадження у цивільній справі №607/16575/20 суперечить праву позивача на справедливий суд, що передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р. та іншим міжнародно-правовими актами. Вважає, що відповідач не підтвердив регулярне забезпечення малолітнього сина усім необхідним, створення усіх належних умов для проживання та розвитку дитини, наявність у нього усіх навиків у вихованні дитини, відповідального ставлення ним до батьківства. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради письмових пояснень щодо позову не подавали.

Відповідач ОСОБА_4 подав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вважає, що позивачем не спростовано обставини, які наведені ним у відзиві.

13 жовтня 2021 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13.10.2021 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. тобто у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Позивач ОСОБА_1 та представники позивача - адвокат Чегодар О.М. та Яремко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача - адвокат Майка М.Б. в судовому засіданні вважають, що провадження у справі слід зарити з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. У випадку, якщо суд прийде до іншого переконання, взяти до уваги їх думку щодо не визнання відповідачем позовних вимог та відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поданих запереченнях на відповідь на відзив.

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні підтримала наданий ними висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини із матір`ю - ОСОБА_1 , оскільки таке проживання відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі із 18 липня 2015 року, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 року, у справі №607/15138/19).

У даному шлюбі народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 29 травня 2019 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Малолітній ОСОБА_6 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., без реєстрації (довідка №520, видана 14 серпня 2020 року головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воля 2011»).

Квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності матері позивача - ОСОБА_7 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №226016500 від 29.09.2020 року), яка є матір`ю позивача.

Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» наданої у листі № 770 від 07 серпня 2020 р., за даними медичної документації, ОСОБА_6 перебуває на обліку у педіатричному відділенні №2 КНП «ТМДКЛ». Огляд дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно записів у медичній документації, здійснювався лікарем ОСОБА_8 - 04.11.2019 року, 26.12.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 »., «04.11.2019 року - огляд дитини вдома .... Мама з дитиною переїхали в квартиру бабусі по материнській лінії»; «26.12.2019 року вдома, мати з дитиною перебувають в квартирі бабусі за адресою: АДРЕСА_1 ».

Як вбачається із інформації, викладеній у листі Тернопільського дошкільного навчального закладу №2 Тернопільської міської ради №65 від 28.07.2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує ТДНЗ №2 (логопедичну групу №3). В заклад ОСОБА_6 приводить в основному мати та бабуся. Результатами навчання ОСОБА_6 в основному цікавиться мати.

Як вбачається із Експертного висновку про стан психосоціального розвитку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та особливості його психоемоційного ставлення до батьків і внутрісімейних взаємин від 26 липня 2020 р., складеного доцентом кафедри психології та соціальної роботи Тернопільського Національного економічного університету ОСОБА_9 , у малолітнього ОСОБА_6 констатовано відповідність психічних процесів віковій нормі та належний рівень соціальної адекватності його поведінки; сукупне переважання індикаторів психологічного благополуччя ОСОБА_10 та здебільшого гармонійну включеність його у нинішню сім`ю його матері - ОСОБА_1 ; зазначено, що в ОСОБА_10 склалися дружньо-довірительні та емоційно сприятливі взаємини із близьким колом для нього людей, до якого він відносить маму ( ОСОБА_11 ), бабусю ( ОСОБА_12 ) та біологічного батька ( ОСОБА_13 ). У їхньому середовищі ОСОБА_10 не зазнає навіть прихованої агресії чи надмірного авторитаризму щодо себе; вказано, що в ОСОБА_10 простежується найтісніший позитивний психоемоційний зв`язок з його матір`ю, ОСОБА_11 , до якої він першочергово звертається за допомогою у різних складних життєвих обставинах або щоб розділити хвилини межової радості. Саме мама є тим агентом соціалізації ОСОБА_6, що здійснює системний виховний вплив на сина, охоплюючи весь спектр міжособистісної взаємодії: від захисту, побутової опіки, позитивного психоемоційного обміну, освітньо-розвиткових процесів до обмежувально-регулятивної функції, що допомагає сину формувати емоційно-вольову сферу й перейняти систему просоціальних норм. Зазначено, що хоча ОСОБА_10 пов`язує саме з мамою систему обмежень і нормативних правил, котрі, звісно, не завжди сприймаються ним емоційно позитивно, проте саме такі виховні впливи є необхідною передумовою проективного формування емоційно-вольової сфери хлопчика, опанування ним навичок саморегуляції та розвитку його ціннісно-смислової сфери. Водночас, констатовано доволі високий рівень прийняття-визнання матері з боку ОСОБА_10 , який беззаперечно проявляє до неї шанобливе ставлення, намагається допомагати їй, відчуває любов та симпатію й демонструє тісний психоемоційний зв`язок; зауважено, що ОСОБА_14 як біологічний батько ОСОБА_10 має суттєву емоційну значущість в житті хлопчика і користується безумовним визнанням свого авторитету з боку сина. ОСОБА_6 цікаво проводити з батьком час, одержувати від нього велику кількість солодощів, приймати спільну участь у розважальних заходах і відчувати його своїм захисником. Батько не рідко дозволяє ОСОБА_6 те, що намагається обмежити мама (велику кількість шоколаду і морозива) та асоціюється у хлопчика з епізодичними, але яскравими за силою вражень зустрічами-святами. Водночас, батько рідко допомагає сину оволодіти специфічними навичками, переважно закріпленими за соціальною роллю чоловіка, наприклад, не допомагав сину навчитися їздити на самокаті і біговелі, які подарували йому мама і її брат; узагальнено, що соціалізація ОСОБА_6 у контексті розвитку когнітивної та емоційно- вольової сфер відбувається переважно завдяки взаєминам з мамою. Проте зустрічі з батьком дають змогу хлопчику перейняти просоціальні моделі чоловічої поведінки і наслідувати гендерні (власне маскулінні) ознаки та інші закріплені у суспільстві статево-рольові формопрояви.

Позивач ОСОБА_1 із 03 жовтня 2019 року зареєстрована як фізична особа-підприємець у сфері роздрібної торгівлі, що здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, про що свідчать виписка та витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання.

Згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради №232 від 22 липня 2020 р. ОСОБА_1 на диспансерному обліку не знаходиться і ознак психічного захворювання не виявляє.

Як вбачається із довідки Комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» від 22 липня 2020 р., ОСОБА_1 на диспансерному обліку в КУТОР «ТОНД» з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, опіоїдів не перебуває.

Як вбачається із інформації, викладеній у листі Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 05 серпня 2020 р. №Я-100аз, наявних заяв, звернень про вчинення ОСОБА_15 адміністративних, кримінальних (злочинів чи проступків) до Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не надходило. До адміністративної, кримінальної відповідальності ОСОБА_15 не притягувалася.

Згідно довідки про доходи №007/20, виданої ТОВ «ТерКо Авто», відповідач ОСОБА_4 працює продавцем автозапчастин, загальна сума доходу за період із 07 вересня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, становить 12 727,27 грн.

ОСОБА_4 за місцем роботи характеризується позитивно, про що свідчить характеристика, надана ТОВ «ТерКо Авто».

Згідно Інформації, наданої Головним Управлінням ДПС у Тернопільській області на виконання ухвали суду від 26.02.2021 року, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та сплачених податків, за період із 01.01.2020 року по 30.06.2021 року, ОСОБА_4 отримував дохід у вигляді заробітної плати в ТОВ «ТерКо Авто», соціальні виплати в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради та одноразові виплати у Ат «А-Банк» та АТ «Універсал Банк», як додаткове благо.

Згідно довідки серії ААА №0995080 Міністерства внутрішній справ України, за обліками МВС ОСОБА_4 станом на 12.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (Витяг про державну реєстрацію прав, виданий 19.06.2011 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль).

Судом з`ясовано, що малолітній ОСОБА_6 зареєстрований за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_4 .

Як вбачається із наявних при матеріалах справи, фотокарток, малолітній ОСОБА_6 проводить своє дозвілля, як із матір`ю так із батьком.

З інформації викладеній у листі №Я-163аз від 22.12.2020 року, Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_1 в серпні 2020 року зверталась в органи поліції з приводу вчинення конфлікту її колишнім чоловіком ОСОБА_4 , яке зареєстровано за №29965 від 20.08.2020 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила суду те, що між сторонами існують спори щодо проживання малолітнього ОСОБА_10 . Зазначила, що влітку 2020 року вона була очевидцем конфлікту між матір`ю та батьком дитини з приводу повернення дитини від батька, за місцем її проживання, до матері, під час якого відповідач заперечував та зазначав, що місце проживання малолітнього є його місце прописки АДРЕСА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона була очевидцем того, як позивач, під час того, як дитина перебувала у відповідача, не могла із ним зв`язатись, з метою з`ясування стану дитини та була стурбована даною ситуацією.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 зазначив суду, що був очевидцем того, як 20 серпня 2020 року позивач викликала поліцію, оскільки між сторонами виник конфлікт на подвір`ї будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомив, що йому не відомо, що між сторонами існують конфлікти з приводу проживання малолітнього ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради №533 від 30 червня 2021 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30.06.2021 року №533, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із змісту даного висновку, а також Витягу з протоколу №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради твід 31.05.2021 р., «батько дитини, ОСОБА_4 , на засіданні комісії заперечив щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином».

Згідно правового висновку, зазначеного у Постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року, у справі №686/20582/19-ц, «Надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір. Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Враховуючи наведене, суд, відкидає твердження відповідача та його захисника, зазначене у відзиві на позов про те, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору. При цьому, суд зазначає, що проаналізовані судом наведені докази свідчать, що між сторонами у справі, на момент подачі ОСОБА_1 даного позову, а також в подальшому існував спір про визначення місцяпроживання їх малолітньої дитини, що підтверджується зверненням позивача до органів Національної поліції, а також поясненням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_16 . Крім цього, існування спору між сторонами підтверджено також думкою відповідача, яку останній висловив під час засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради від 31.05.2021 року, заперечивши проживання дитини разом із матір`ю, що підтверджено зазначеним висновком та витягом із протоколу №5 засідання комісії.

Таким чином, суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, суд вважає, що визначення місця проживання із матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам малолітнього ОСОБА_10 враховуючи його вік та подальший розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також.суд, задовольняючи позов констатує, що відповідачем не доведено обставин, зокрема те, що визначення місцяпроживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, створює загрозу її життю та здоров`ю або негативно впливатиме на її подальший розвиток. Не встановлено також судом обставин, що визначення місцяпроживання дитини разом із матір`ю буде суперечити її інтересам.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 27 січня 2023 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан