Провадження № 2-н/204/500/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу із ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу із ОСОБА_1 , яку передано судді працівниками апарату суду 11 серпня 2023 року.

Із зави про видачу судового наказу вбачається, що АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» прохає суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості з розподілу природного газу, що утворилася по особовому рахунку боржника за адресую: АДРЕСА_1 , що знаходиться за межами територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Крім того, з відповіді № 185701 від 15 серпня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у кв. АДРЕСА_2 , що також знаходиться за межами територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно з вимогами ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленої цим Кодексом.

При цьому, приписами ст. 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом ч. 1 та 8 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому п. 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 19 січня 2022 року у справі № 404/3167/18 вказав на те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 вказав на те, що позови про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна мають пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у наказному провадженні не може бути застосований, зокрема, процесуальний інститут передачі справи до іншого суду за підсудністю.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог підсудності.

Враховуючи те, що заявник прохає суд стягнути з боржника заборгованість з розподілу природного газу, що утворилася за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться за межами територіальної підсудності Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, а сам боржник зареєстрований у кв. АДРЕСА_2 , що також знаходиться за межами територіальної підсудності Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 165, 258, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу із ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна