Справа № 194/1235/22
Номер провадження № 2/194/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Виходцевої А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . На протязі останніх 4 років, а саме з лютого 2018 року та до дня смерті матері вона постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 та доглядала її. До теперішнього часу вона продовжує проживати в даному будинку. Жили вони однією сім`єю та вона піклувалася про матір. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, на яких будинок розташований. З метою отримання спадщини вона звернулася до Тернівської державної нотаріальної контори, але отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона з матір`ю зареєстровані за різними адресами, та вона не надала документ, що підтверджує її постійне місце проживання із спадкодавцем однією сім`єю. Просить встановити факт того, що вона, ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила її задовольнити, з наведених в заяві підстав. Також зазначила, що його мати мешкала одна, хворіла, була паралізована, а тому вона прийшла мешкати до матері. Інших дітей у матері не було, та інших спадкоємців також немає.

Представник позивача в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, з наведених в позові підстав.

Представник відповідача Тернівської міської ради Дніпропетровської області надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, покладається на рішення суду.

Третя особа державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Надтока З.В. надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 січня 2017 року, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 06 вересня 1975 року Жовтневим будинком щастя, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб 06 вересня 1975 року, прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградськом урайоні Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) 03 листопада 2021 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області 05 жовтня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Згідно акту від 04 жовтня 2022 року, складеного квартальною ОСОБА_9 та сусідами, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 мешкала та вела спільне господарство разом з ОСОБА_3 у період з лютого 2018 року до дня смерті ОСОБА_3 .

Згідно постанови про відмову вчинити нотаріальну дію від 28 вересня 2022 року, виданої державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , через те, що не надала документи, які підтверджують постійне проживання із спадкодавцем.

Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради депутатів трудящих ся 03 серпня 1972 року, житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 . Будинок зареєстрований в Павлоградському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_3 , реєстровий № 2-123/1113 від 03 серпня 1972 року.

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 10 грудня 1997 року № 734, упорядковано нумерацію житлових будинків по АДРЕСА_1 та вирішено, що ОСОБА_3 є домовласником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 26 червня 2017 року, земельна ділянка кадастровий номер :01:062:0085 розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 26 червня 2017 року, земельна ділянка кадастровий номер :01:062:0086 розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , наданої суду Тернівською держаною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 28 грудня 2022 року за вих. № 339/01-16, спадкова справа № 173/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відкрита 28 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_1 . Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини не має. З довідки, виданої 20 вересня 2022 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею на день смерті нікого зареєстровано не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_1 та є сусідами з позивачем, яку вона знає з народження. Позивач з 2018 року постійно мешкає в буд. АДРЕСА_1 , доглядала свою матір аж до дня її смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що померла ОСОБА_3 та позивач є її сусідами. Коли бабуся захворіла, то з лютого 2018 року позивач мешкала з нею постійно до дня смерті ОСОБА_3 , яку потім ховала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його тещею, яка у лютому 2018 року захворіла, та з тих пір він з дружиною ОСОБА_1 мешкали разом з тещею в буд. АДРЕСА_1 , аж до дня смерті тещі. Тещу ховав він з дружиною.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття

спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на час смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 не може бути доказом того, що ОСОБА_1 не проживала з ОСОБА_3 , оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на час смерті ОСОБА_3 , не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що ОСОБА_1 не проживала з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.

Встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для вирішення спадкових прав.

Оскільки факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, так як надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину і факт того, що ОСОБА_1 постійного проживала з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті (на час відкриття спадщини) за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження, тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Керуючись ст. ст. ст. 12,18,265,293,315,319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін