Справа № 467/665/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Кірімової О.М.,

секретаря судового засідання Розмеріци О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «Мілоан», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказала, що 16 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 46966, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором № 1084478 від 29.01.2020 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за період з 17.02.2020 року по 11.03.2020 року у розмірі 7798 грн. 36 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2681 грн. 56 коп.; 600 грн. простроченої заборгованості за комісією; 3873 грн. 23 коп. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 643 грн. 56 коп. строкової заборгованості за штрафами та пенями.

Постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису звернуто стягнення на доходи позивача.

З виконавчим написом позивач не погоджується та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки вчинений г грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як останній видав його за відсутності безспірної суми боргу, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку з зазначеним, просила суд визнати виконавчий напис, виданий 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С,, зареєстрований в реєстрі за № 46966 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» суми в розмірі 7798 грн. 36 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просив передати справу для подальшого проведення судового провадження до Шевченківського районного суду міста Києва. За результатом розгляду позову просив ухвалити рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Крім того, просив суд провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вказаний відзив на позовну заяву мотивував тим, що ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення. З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем є Клименко Р.В., з чого мона зробити висновок, що місцем виконання виконавчого напису є м. Київ, оскільки місцем вчинення виконавчої дії є місце винесення приватним виконавцем постанови або складання іншого процесуального документа, яким оформлюється відповідна виконавча дія. За такого, вважає, що припущення позивача щодо визначення підсудності справи Арбузинському районному суду Миколаївської області є помилковим.

Зазначив, що позивач не ставить питання щодо недійсності кредитного договору на підставі якого вчинено виконавчий напис, а відповідно таке питання не є предметом доказу у цій справі.

29.01.2020 року на виконання умов кредитного договору, відповідачем відповідно до платіжного доручення, шляхом безготівкового переказу суми кредиту на картковий рахунок позичальника, товариством перераховано кредитні кошти, що є належним виконанням з боку товариства зобов`язань з видачі кредиту за кредитним договором.

У відповідності до здійснених нарахувань, заборгованість позичальника за кредитним договором не погашена і станом на 16.09.2020 року (дату вчинення виконавчого напису) становила 7798 грн. 36 коп. та складається з: прострочено заборгованості зі сплати кредиту 2681 грн. 56 коп.; простроченої заборгованості зі сплати комісії 600 грн.; простроченої заборгованості зі спати процентів 3873 грн. 24 коп. В порушення вимог кредитного договору позичальник не повернув товариству у визначений строк кредит та не сплатив передбачені кредитним договором платежі.

16.09.2020 року, на підставі наданих документів та у відповідності до вимог законодавства, нотаріус визнав достатнім перелік наданих товариством документів та вчинив виконавчий напис на кредитному договорі.

Вважає, що позивач в обґрунтуванні не навів суду яким саме чином відповідач порушив його права та не надав суду належні та достатні докази заявленої вимоги.

Негода позивача з безспірністю суми кредитної заборгованості не може ґрунтуватись на небажанні оплачувати борг по кредитному договору. Позиція позивача не підтверджена документально, зокрема розрахунком.

Крім того, представник відповідача просив суд слухання у справі провести за його відсутності.

Від позивача до надійшло судового засіданні надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначила , що відповідно до правил підсудності справ за вибором позивача, передбачених ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтись також за місцем його виконання.

В розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документа є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Відповідну правову позицію щодо визначення підсудності розгляду справ за правилами ч. 12 ст. 28 УПК України з рахуванням положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» висловив Верховний Суд у постанові від 29.10.2020 року по справі № 263/14171/19.

Щодо вимоги пор визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню зазначила, що нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині).

Звернула увагу, що звертаючись до суду з позовною заявою зазначила, що розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірним.

Докази на підтвердження того, що позивач був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання за кредитним договором та можливі наслідки у разі не усунення вказаних порушень відсутні. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватись документами про вручення, або неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною міною його місця проживання, однак таких доказів до суду не надано.

Вважає, що розрахунок боргу, зазначений у виконавчому написі, є лише відображенням арифметичних розрахунків стягувача та не є доказом безспірності розміру грошових зобов`язань.

Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за відсутності документів, які свідчать про безспірність заборгованості боржника.

Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явились, письмових пояснень по справі не надали.

За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір № 1084478.

За умовами вказаного договору: сума кредиту становить 3000 грн.; кредит надається строком на 6 днів з 29.01.2020 року; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 04.02.2020 року; сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без рахування суми (тіла) кредиту) складає 960 грн. в грошовому виразі та 1,947.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору; комісія за надання кредиту 600 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово: проценти за користування кредитом 360 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно умов п. 2.3.1 кредитного договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на тих самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до умов п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором.

Згідно платіжного доручення № 14501208 від 29.01.2020 року ОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 3000 грн. згідно договору 1084478.

19 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 46966, за яким з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 1084478 від 29 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Мілоан» стягнуто заборгованість за період з 17.02.2020 року по 11.03.2020 року у розмірі 7798 грн. 36 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2681 грн. 56 коп.; прострочена заборгованість а комісією 600 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3873 грн. 24 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн.; строкова заборгованість за комісією 0 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 643 грн. 56 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню 7798грн. 36 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 30.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63161590 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 7798 грн. 36 коп. на підставі виконавчого напису № 46966 виданого 16.09.2020 року.

Аналізуючи доводи позивача та відповідача суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, законодавець передбачив можливість вибору підсудності справ за вибором позивача, зокрема, ч. 12 ст. 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем виконання виконавчого напису.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил загальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Частини 1 та 2 вказаної статті Закону регламентують, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлені як за місцем знаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Згідно матеріалів позовної заяви вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Таким чином, заперечення відповідача щодо порушення позивачем правил підсудності при зверненні до суду в вказаним позовом не відповідають вимогам норм ЦПК України.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) у подібних правовідносинах.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року справа № 6-887цс17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 справа № 61-154св18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей стосовно направлення позивачу повідомлень (письмової вимоги) про усунення порушень та про отримання останнім відповідного повідомлення.

На виконання ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2023 року, якою з ТОВ Мілоан» витребувано документи, що підтверджують право вимоги грошових коштів за кредитним договором № 1084478 від 27.01.2020 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 та деталізований розрахунок заборгованості в рамках вказаного договору представником відповідача надано копії: кредитного договору № 1084478 від 29.01.2020 року; розрахунок заборгованості; хронологію вчинення дій за договором; інформацію з електронного файлу; довідку по заяві на кредит, платіжне доручення.

Одночасно з цим, суд зауважує, що розрахунок заборгованості наданий на адресу суду, не місить дати такого розрахунку, зазначення відповідальної особи, яка здійснила такий розрахунок та підпису ту такої особи.

Ухвалою суду від 13.07.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 46966 від 16.09.2020 року, однак жодних документів від нотаріуса до суду не надходило.

За вказаних обставин, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «Мілоан». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення виконавчого напису, відповідачем нотаріусу не були надані всі необхідні документи, передбачені переліком, які підтверджують безспірність заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис не може вважатися безспірним і таким, що не потребує додаткового доказування, а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону і виконанню він не підлягає.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, що складаються з судового збору, відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263, 265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 46966, за яким з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 1084478 від 29 січня 2020 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» стягнуто заборгованість за період з 17.02.2020 року по 11.03.2020 року у розмірі 7798 грн. 36 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2681 грн. 56 коп.; прострочена заборгованість а комісією 600 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3873 грн. 24 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн.; строкова заборгованість за комісією 0 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 643 грн. 56 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21).

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова