ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/323/23 Справа № 216/1300/22 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/5626/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року, яка ухвалена суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автотранспортний засіб CHERY TIGGO-2 р/н НОМЕР_1 від 05.10.2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 чорного кольору та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автотранспортного засобу.

В обґрунтування необхідності накладення арешту заявник зазначав, що відповідно до ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказував, що предметом спору у справі є визначення прав на спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - автотранспортний засіб CHERY TIGGO-2 р/н НОМЕР_1 від 05.10.2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який був придбаний у цивільному шлюбі, та який зареєстрований на ім`я цивільної дружини заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заявника є підстави вважати, що даний автотранспортний засіб, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , без його згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт, заборонено будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно автомобіля CHERY TIGGO-2 р/н НОМЕР_1 від 05.10.2021 року випуску, держномер НОМЕР_2 чорного кольору, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього автомобіля.

Зустрічне забезпечення не застосовувалось.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року скасувати, шляхом зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Вказує, що суд першої інстанції помилково встановив факт перебування сторін у цивільному шлюбі. Спірний автомобіль було придбано ОСОБА_3 в кредит і ОСОБА_1 не мав до автомобіля ніякого відношення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Під час апеляційного розгляду вище зазначеної справи, до матеріалів справи долучено лист Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно якого існує актовий запис № 768 від 13 червня 2022 року про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року зупинено до залучення правонаступників позивача ОСОБА_1 (актовий запис про смерть № 768 від 13 червня 2022 року).

Від Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли відомості щодо кола правонаступників ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, повідомлено суд, що із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, а спадкова справа №243/2022 після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена на підставі претензії кредитора АТ «Альфа Банк» до спадкоємців померлого.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року поновлено провадження по справі за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року та призначено справу до апеляційного розгляду на 09 годину 40 хвилин 07 березня 2023 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Згідно із статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

В основі процесуального правонаступництва лежить правонаступництво в матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження в цивільній справі.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29 липня 2020 року у справі № 2-1687/08 (провадження № 61-4063св20).

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Разом з тим, згідно відповіді Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини но нотаріальної контори ніхто не звертався, а спадкова справа №243/2022 після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена на підставі претензії кредитора АТ «Альфа Банк» до спадкоємців померлого.

Відомості щодо наявності спадкоємців ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину та заявили про вступ у справу у якості правонаступника померлого позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Перелік підстав за яких суд закриває провадження у справі є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Левицького О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановивши, що заява ОСОБА_6 про забезпечення позову, шляхом накладенння арешту, яким заборонено будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно автомобіля CHERY TIGGO-2 р/н НОМЕР_1 від 05.10.2021 року випуску, держномер НОМЕР_2 чорного кольору, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього автомобіля, обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, призведе до порушення майнових прав позивача, та дозволить уникнути неможливості виконання рішення суду у майбутньому, суд першої інстанції, керуючись статтями 149-152 ЦПК України, дійшов висновку про її задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Колегією суддів встановлено, що об`єктом спору між сторонами є автомобіль CHERY TIGGO-2 р/н НОМЕР_1 від 05.10.2021 року випуску, держномер НОМЕР_2 чорного кольору, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , предметом спору є визнання права спільної сумісної власності на зазначений транспортний засіб. В основі майбутніх позовних вимог - право позивача на відповідний транспортний засіб.

Розглянувши заяву про забезпечення, суд першої інстанції встановив, що між сторонами дійсно існує спір, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку заходу забезпечення позову у вигляді накладенні арешту на спірний автомобіль, шляхом заборони його відчуження.

При цьому, колегія суддів вважає, що відповідний вид забезпечення позову (шляхом накладення арешту на транспортний засіб та заборона його відчуження) є співмірними із позовними вимогами, які вважав за необхідне заявити ОСОБА_1 , та застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки.

Вжиття відповідного заходу забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідачки.

Крім того, такий захід забезпечення позову є тимчасовим і в разі вирішення між сторонами спору або у разі неподання протягом десятиденного строку відповідної позовної заяви до суду може бути скасовано судом.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково встановив факт перебування сторін у цивільному шлюбі колегією суддів не приймаються, оскільки судом першої інстанції не здійснювалося встановлення таких обставин, а лише зазначено про те, чим заявник підтверджує свої доводи щодо перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_7 між собою у цивільному шлюбі, що не є тотожним встановленню судом певних обставин справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та без порушення норм процесуального законодавства, яке призвело до постановлення помилкової ухвалу, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: