К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року місто Київ

справа № 754/13407/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/1027/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Таран Н.Г. від 8 червня 2022 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позов обґрунтовано тим, що 23 липня 2016 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Опель Астра, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Києві по проспекту Лісовому зі сторони вулиці Жукова, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу біля кругового перехрестя з вулицею Мілютенка, на якому знаходилась пішохід ОСОБА_3 , не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати їй дорогу, допустив на неї наїзд, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Від отриманих травм ОСОБА_3 померла на наступний день в лікарні.

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286, частиною 1

статті 135 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Позивач вказує, що він є сином загиблої ОСОБА_3 , яка була похована 27 липня 2016 року. Загальні витрати на поховання і встановлення надгробного пам`ятника склали в сумі 20 638 грн. 74 коп.

Крім того, після смерті матері позивач вимушений був одноосібно доглядати за батьком (інвалід І групи), який, в свою чергу, не зміг пережити смерть дружини і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від серцево-судинної недостатності.

Позивач вказує, що внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, він пережив емоційний стрес, який супроводжувався негативними емоціями, психічним переживанням, виникненням нових хвороб. Через розрив тісного емоційного зв`язку з матір`ю та батьками в цілому, позивач вимушений був змінити образ життя, що викликало дискомфорт та моральні страждання.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 20 638 грн. 74 коп. та моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 20 638 грн. 74 коп., моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 800 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 4 500 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями ОСОБА_1 , із вини якого настала смерть ОСОБА_3 , позивачу заподіяні душевні страждання (моральна шкода). З урахуванням принципу рівності, поміркованості, виваженості, розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди буде достатнім в сумі 300 000 грн. При цьому на користь позивача також підлягають відшкодуванню витрати, здійсненні ним на похованні матері та встановлення надгробного пам`ятника, що становить 20 638 грн. 74 коп.Витрати позивача на професійну правничу допомогу також є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 4 800 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що він не був повідомлений судом про розгляд справи на стадії підготовчого провадження і не зміг подати суду докази, клопотати про витребування їх судом. Поза увагою суду залишилась та обставина, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, однак позивач не звернувся з відповідним позовом до страховика. Вимоги щодо відшкодування майнової шкоди не доведені, крім того, допомогу

на поховання пенсіонера надає держава, а компенсацію за встановлення надгробного пам`ятника виплачує страховик. Розмір моральної шкоди нічим не обґрунтований, більше того, суд не звернув увагу на те, що відповідач є одиноким батьком і утримує малолітню доньку ОСОБА_4 , 2013 року народження. Витрати позивача на правничу допомогу також є необґрунтованими, оскільки доказів сплати цих коштів матеріали справи не містять, а представник позивача в судових засіданнях від 26 травня та 8 червня 2022 року був одягнений у військову форму, надав суду військовий квиток, що свідчить про неможливість виконання обов`язків адвоката військовослужбовцем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_2 та його представник Хлєбніков В.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили її відхилити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 23 липня 2016 року приблизно о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем Опель Астра, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Києві по проспекту Лісовому зі сторони вулиці Жукова, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме пункти 1.5, 2.3 Б, 18.1 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу біля кругового перехрестя з вулицею Мілютенка, позначеного дорожніми знаками "Пішохідний перехід" та дорожньою розміткою, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилась пішохід ОСОБА_3 , не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати їй дорогу, продовжив рух та вчинив наїзд на останню, в результаті чого пішохід ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток скелету, який супроводжувався кровотечею, що призвело до розвитку масивної крововтрати, шоку, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Потерпіла ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_2 27 липня 2016 року ОСОБА_3 похована. Витрати на поховання склали 2 713 грн. 74 коп., які сплатив позивач, що підтверджується договором-замовлення від 26 липня 2016 року № 19.1865П та фіскальними чеками. Також позивач одноособово поніс витрати на спорудження

надгробного пам`ятника в сумі 17 925 грн., що підтверджується копією наряду-замовленням від 15 липня 2020 року № 20101.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Адекватне відшкодування шкоди за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Положеннями частини 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Статтею 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права та дотримуючись норм процесуального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, у вигляді витрат на поховання, та моральної шкоди в розмірі 300 000 грн., оскільки протиправні дії ОСОБА_1 призвели до порушення прав ОСОБА_2 , моральних страждань та переживань, втрати нормальних життєвих зв`язків, а тому визначений розмір на відшкодування моральної шкоди є об`єктивним.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом про розгляд справи на стадії підготовчого провадження і не зміг належним чином реалізувати свої процесуальні права (подати суду докази, клопотати про витребування їх судом) є

необґрунтованими, оскільки відповідач повідомлявся належним чином, подавав відзив на апеляційну скаргу та здійснював інші процесуальні дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не зобов`язаний відшкодовувати майнову шкоди, оскільки витрати на поховання мали бути компенсовані за рахунок держави, а інші - страховиком, відхиляються колегією суддів.

Так, з матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення, була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно полісу № АІ 1790476. Однак, докази того, що ОСОБА_1 подавав заяву про настання страхового випадку, відсутні.

Статтею 1201 ЦК України чітко передбачено, що особа яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. При цьому допомога на поховання (якщо така одержувалася) до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Таким чином, відповідальність ОСОБА_1 за відшкодування майнових витрат позивача передбачена чинним законодавством. Незалучення страховика до участі у справі як співвідповідача, за даних обставин справи, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Стосовно недоведеності розміру витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, колегія суддів зазначає, що відповідні докази наявні в матеріалах справи (том І а.с. 29-32,), яким суд першої інстанції надав належну оцінку, сумнівів у їх реальності та необхідності немає, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання у апеляційній скарзі на невідповідність розміру моральної шкоди також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки в результаті неправомірних дій відповідача, позивач втратив близьку йому людину, така втрата є незворотною і безсумнівно завдає моральних страждань, компенсацію яких, з урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції справедливо визначив у розмірі 300 000 грн. При цьому позов було задоволено не в повному обсязі, а тому суд враховував і особу відповідача, і наявність у нього на утриманні малолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки докази сплати позивачем цих коштів матеріали справи не містять, а представник позивача в судових засіданнях від 26 травня та 8 червня 2022 року був одягнений у військову форму, надав суду військовий квиток, що свідчить про неможливість виконання обов`язків адвоката військовослужбовцем також не підтверджуються жодним чином, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (частина 4 статті 62 ЦПК України).

Представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції здійснював адвокат Хлєбніков В.В. на підставі копії ордеру та копії договору про надання правової допомоги (том І а.с. 95, 127-128). Доказів наявності у Хлєбнікова В.В. обмежень щодо здійснення адвокатської діяльності матеріали справи не містять.

Стосовно відсутності в матеріалах справи доказів оплати позивачем наданої йому правничої допомоги, то колегія суддів звертає увагу на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 січня 2023 року.

Головуючий

Судді: