Провадження № 2/742/118/23
Єдиний унікальний № 742/2633/22
РІШЕННЯ
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А. позивача ОСОБА_1 ,представника позивача адвоката Фесик І.А., представника Чернігівської обласної прокуратури Сергушиної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури , Головного управління національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури, -
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У жовтні 2022 року позивач звертаючись до суду з заявою після уточнення позовних вимог просить суд, стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти у сумі 130000 грн., моральної шкоди у зв`язку з незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду у сумі 1634800 грн, судові витрати у справі.
Аргументує свої вимоги тим, що 29 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області ухвалив вирок, яким визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначив покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі доходів громадян, що становить 1700 грн з позбавленням права обіймати посаду лікаря, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2015 року залишено без змін.
13 жовтня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року частково задовольнив апеляційну скаргу обвинуваченого, скасував вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2015 року та справу направив на новий розгляд в суд першої інстанції.
Під час нового розгляду в суді першої інстанції прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ст.190 КК України.
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року було скасовано та визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України і призначено покарання у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року вирок Чернігівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 був скасований, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

09 грудня 2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, набрав законної сили. З урахуванням цього період перебування позивача під слідством та судом становить шість років 5 місяців 16 днів.

Дії органів досудового слідства, прокуратури призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагали від них додаткових зусиль для організації свого життя.

До порушення кримінального провадження позивач працював в Прилуцькій центральній районній лікарні, мав дохід, якого вистачало на утримання сім`ї. Він пропрацював у лікарні більше ніж 60 років, мав повагу серед колег та пацієнтів. Проте, порушення щодо нього кримінального провадження призвело до втрати роботи та авторитету серед колег. Він не працював та не отримував дохід. Тягар обвинувачення викликав у нього відчуття приниження та повної безпорадності, у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він проходив лікування, чим йому було завдано моральної шкоди.

Позивач після уточнення позовних вимог вважає, що завдана йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду моральна шкода становить 1634800 грн , яка складається з моральної шкоди в розмірі 67 000 гривень( шкода заподіяна незаконним звільненням) та 1567 800 гривень шкода завдана незаконними діями органу досудового слідства, прокуратури та суду у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності).

Під час перебування під слідством та судом ОСОБА_1 отримував правову допомогу, у зв`язку з чим поніс матеріальні витрати на суму 130000 грн., чим йому було завдано майнової шкоди, яку він оцінює у 130000 грн.

04 листопада 2022 від представника відповідача Чернігівської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що витрати на правову допомогу адвоката у справі не підтверджуються належними доказами, зокрема у матеріалах справи відсутні оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчить про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ), а міститься лише довідка від 02.09.2022 за підписом адвоката, яка не є доказом здійснення позивачем адвокату заявленої до стягнення суми. Крім того, сума стягнення витрат на правову допомогу захисника не відповідає критеріям їхньої реальності, відсутні будь-які докази про обсяг дій вчинених захисником. Позивачем не наведено конкретних і суттєвих обставин в чому саме виражається завдана моральна шкода та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральних та фізичних страждань, які б полягали у фізичному або душевному болю, не доведено зв`язок указаних факторів з можливими неправомірними діями прокуратури Чернігівської області.

30 листопада 2022 року від представника відповідача Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами та не підтвердив, яких саме душевних страждань зазнав позивач та які його конституційні права були порушені. Розмір моральної та матеріальної шкоди заявленої позивачем є завищеним.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 05.10.2022 року призначено справу до підготовчого розгляду на 09 год 00 хв 01 листопада 2022 року.

У зв`язку з неявкою сторін підготовчий розгляд справи відкладено до 09 год 00 хв 01 грудня 2022.

У зв`язку з неявкою сторін підготовчий розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 23 грудня 2022.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год 00 хв 20 січня 2023 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності він отримав стрес і прожив з тавром хабарника. Коли виходив на вулицю він постійно хвилювався, бо його в місті знають, і на його переконання всі дивилися на нього як на хабарника. Першу психологічну травму він отримав коли до його кабінету зайшли сім співробітників поліції, які провели там слідчі дії і виявили в кишені кошти, які він не брав. На протязі досудового розслідування він чотири рази перебував у лікувальному закладі та перебував на грані життя та смерті. Його дружина від хвилювань отримала інсульт. Під час його лікування працівники поліції примусово відвезли його в м.Чернігів в Новозаводський районний суд і обрали запобіжний захід. Він пропрацював лікарем неврологом понад 60 років і був звільнений з роботи у зв`язку з засудженням, що також вплинуло на його здоров`я.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що позивача було незаконно засуджено, на роботі лікарем він пропрацював понад 60 років, внаслідок незаконного звільнення з роботи він втратив авторитет серед колег та пацієнтів, у зв`язку з чим у нього погіршився стан здоров`я, під час лікування його примусово було доставлено до суду. Незаконне перебування позивача під слідством та судом починається з 23 червня 2015 року з моменту проведення обшуку в кабінеті позивача та його освідування.

Представник відповідача Чернігівської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явився.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

У рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР №0000253 від 10.06.2015 року, на підставі протоколу освідування особи від 23.06.2015 року було проведено освідування ОСОБА_1 (а.с.50-52)

На підставі протоколу обшуку від 23.06.2015 року складеного старшим слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Бурмака Л.В. було проведено обшук в кабінеті лікаря невролога Прилуцької центральної районної лікарні ОСОБА_1 (а.с.55-59)

24 липня 2015 року слідчим відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Чернігівській області Ященко О.В. у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000253 від 10.06.2015 вручено підозру ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України(а.с.133-136).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 вересня 2015 року до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання(а.с.53)

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.03.2016, ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.368 (одержання службовою особою неправомірної вигоди) КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права обіймати посаду лікаря, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки. (а.с.17).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2015 року залишено без змін(а.с.19).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2016 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року щодо засудження ОСОБА_1 та справу направлено на новий апеляційний розгляд (а.с.19).

21 грудня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області було скасовано вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2015 щодо ОСОБА_1 та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (а.с.20).

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення(а.с.21).

Згідно з вироку Чернігівського апеляційного суду від 03.11.2020 виправдувальний вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2019 скасовано, та ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України з призначенням покарання 510,00 грн штрафу. У той же час, на підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності(а.с.22-23).

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року вирок Чернігівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 був скасований, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції(а.с.24).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін. 09 грудня 2021 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, набрав законної сили 09 грудня 2021 року(а.с.25).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування завданої шкоди. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 17000 грн в рахунок відшкодування сплаченого штрафу згідно квитанції №21 від 20.04.2016, 50000 грн моральної шкоди, 193848 грн 40 коп втраченого заробітку з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, за період з травня 2016 по липень 2021. Визнано недійсними записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення його з роботи згідно з наказу №67 від 04.05.2016(а.с.137-140)

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28 липня 2022 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним запису про звільнення ОСОБА_1 згідно наказу №67 від 04.05.2016 року скасовано та відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін(а.с.141-143)

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 липня 2022 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, втраченого заробітку скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, втраченого заробітку відмовлено. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 липня 2022 залишено без змін (а.с.144-147)

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 з 02 серпня 1963 року відповідно до Наказу № 136 від 02.08.1963 року прийнятий на роботу на посаду дільничого терапевта.

Згідно запису № 11 в трудовій книжці вбачається, що на підставі наказу № 67 від 04.05.2016 ОСОБА_1 звільнено з роботи за п.7 ст.36 КЗпП України у зв`язку з набранням законної сили вироку суду. Тобто, він звільнений з посади лікаря невропатолога поліклінічного відділення Прилуцької ЦРЛ та лікаря невропатолога поліклінічного відділення Ладанської РЛ № 2.

У наступному запису трудової книжки ОСОБА_1 вказано, що запис № 11 є недійсним. Звільнено з роботи за п.7 ст.36 КЗпП України з набранням законної сили вироку суду, яким позбавлено обіймати посаду лікаря, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки(а.с.12-16, 121-122).

19 квітня 2016 року колектив Прилуцької ЦРЛ звернувся до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ зі зверненням щодо неправомірності засудження ОСОБА_1 (а.с.48)

09 липня 1961 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 09 липня 1961(а.с.35)

Згідно з виписки з медичної картки ОСОБА_3 та протоколу дослідження головного мозку ОСОБА_4 від 29.08.2017 року, ОСОБА_3 з 03.11.2017 року перебувала на лікуванні, пов`язаного з інфарктом мозку в басейні лівої СМА(а.с.36-38)

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №136 від 10 серпня 2015 року, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Прилуцькій центральній районній лікарні у період з 23.07.2015 по 10.08.2015(а.с.40-41)

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4366 від 21 серпня 2015 року, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Прилуцькій центральній районній лікарні у період з 17.08.2015 по 21.08.2015(а.с.42-43)

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №158 від 31 серпня 2015 року, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Прилуцькій центральній районній лікарні у період з 25.08.2015 по 31.08.2015(а.с.44-45)

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7409 від 11 вересня 2015 року, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КЛПЗ «Прилуцька центральна районна лікарня» у період з 02.09.2015 по 18.09.2015(а.с.46-47)

Відповідно до договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, останній зобов`язався надати необхідну правову допомогу підозрюваному ОСОБА_1 у кримінальному провадженні на стадії досудового слідства та в суді(а.с.26)

Згідно з додаткової угоди №1 від 28 серпня 2015 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги на стадії досудового слідства у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст.368 КК України пов`язаних з наданням усної консультації, збирання доказів, представництвом інтересів клієнта на досудовому слідстві, підготовкою процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження «Клієнт» сплачує адвокату 10000 грн. За надання правової допомоги на стадії судового слідства в суді першої інстанції у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст.369 КК України, «Клієнт» сплачує адвокату 15000 грн(а.с.27).

Згідно з додаткової угоди №2 від 05 січня 2016 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги в Апеляційному суді Чернігівської області пов`язаної зі складанням апеляційної скарги та захистом обвинуваченого ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 10000 грн. (а.с.28).

Згідно з додаткової угоди №3 від 26 березня 2016 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги у Вищому спеціалізованому суді України пов`язаної зі складанням касаційної скарги та захистом засудженого ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 10000 грн(а.с.29).

Згідно з додаткової угоди №4 від 15 жовтня 2016 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги в Апеляційному суді Чернігівської області пов`язаної з захистом обвинуваченого ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 10000 грн(а.с.30).

Відповідно до додаткової угоди №5 від 26 грудня 2016 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги на стадії досудового слідства в суді першої інстанції по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст.368 КК України «Клієнт» сплачує адвокату 25000 грн(а.с.31).

Згідно з додаткової угоди №6 від 17 січня 2020 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги у Чернігівському Апеляційному суді пов`язаної з захистом обвинуваченого ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 15000 грн(а.с.32).

Відповідно до додаткової угоди №7 від 03 листопада 2020 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги у Верховному Суді пов`язаної з складанням касаційної скарги та захистом обвинуваченого Буренка В.Ю. у суді касаційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 15000 грн(а.с.33).

Згідно з додаткової угоди №8 від 20 червня 2021 до Договору про надання правових послуг адвоката від 28 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Фесик Ігорем Анатолійовичем, за надання правової допомоги у Чернігівському Апеляційному суді пов`язаної з захистом обвинуваченого ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції «Клієнт» сплачує адвокату 20000 грн(а.с.34).

Відповідно до довідки наданої адвокатом Фесик І.А., відповідно до договору про надання правової допомоги від 08 вересня 2015 року, адвокат Фесик І.А. отримав від ОСОБА_1 за надання правової допомоги кошти у сумі 130000 грн(а.с.54)

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року (на час вирішення справи судом) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 6700,00 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з часу часу оголошення йому підозри, а саме з 24.07.2015 року до часу остаточного його виправдання ( 9.12.2021 року)тобто на протязі 6 років 4 місяців та 15 днів перебував під слідством та судом , протягом яких неналежним чином проводилося досудове розслідування, мало місце застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з роботи його звільнили у зв`язку з засудженням, що позначилося на його авторитеті, оскільки він пропрацював понад 60 років на посаді лікаря і заяви колективу лікувального закладу , які скеровувалися до Вищого Спеціалізованого Суду за підписом значної кількості працівників трудового колективу, свідчать про його авторитет. Перебуванням під судом і слідством понад шість років вплинуло і на відносинах у його родині, внаслідок чого значно погіршився його стан здоров`я, та на стан здоров`я його дружини, у зв`язку з чим вони лікувалися, що було встановлено в судовому засіданні на підставі відповідних документів і свідчить про реальне заподіяння позивачеві душевних страждань, які змусили його змінити звичний для нього спосіб життя та спілкування через невизначеність у житті, невпевненість у майбутньому та неможливість спрогнозувати свої дії, а також через недовіру до правоохоронної системи і перешкоди у реалізації своїх прав та законних інтересів, що призвело до емоційної нестабільності позивача та виснаженості нервових процесів, що в сукупності є беззаперечною підставою для відшкодування йому заподіяної моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), її стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у її житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості, враховуючи, що законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний, позивач перебував під слідством та судом в період з 24.07.2015 (повідомлення позивачу про підозру) по 09.12.2021 (набрання законної сили судового рішення) суд, дотримуючись принципів рівності, розумності, справедливості, взявши до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, які він зазнав під час перебування під слідством та судом, та як наслідок незаконне його звільнення з роботи, вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода пропорційна до розміру заподіяних ОСОБА_1 душевних страждань у сумі 1000000 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 130000 грн.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснювали досудове розслідування та суду, а саме: за витрати на правничу допомогу було надано договір про надання правової допомоги та додаткові угоди до неї, довідки адвоката в якій зазначено, що позивач сплатив 130000 грн за надання правової допомоги.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме договору про надання правової допомоги та додаткових угод до неї, довідки адвоката, суд констатує, що дані докази є належними та допустимими, та підтверджують факт отримання позивачем правової допомоги під час його перебування під слідством та судом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим поніс витрати на суму 130000 грн.

Доводи представників відповідачів про заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, аргументуючи свої заперечення тим, що витрати є завищеними, суд не бере до уваги, оскільки відповідачами не було надано належні та допустимі докази на спростування позовних вимог, а розмір витрат на правничу допомогу в сумі 130000 гривень, яка надавалася позивачу в кримінальному провадженні понад шість років на переконання суду не являється завищеною.

На підставі викладеного та ст.55, 56 Конституції України, ст. 15, 16, 23, 1167, 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та керуючись ст.12, 13, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 1 000 000 ( один міліон) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу під час здійснення кримінального провадження.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО