Ухвала

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 372/977/21

провадження № 61-1759ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гризодуба Ярослава Дмитровича на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом-Сервіс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом-Сервіс» (далі - ТОВ «Трейдом-Сервіс»), в якому просив суд стягнути з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на його користь штраф за ненадання послуг за договором

від 01 липня 2007 року № ТС-026/17 М у розмірі 138 400,00 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 липня

2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на користь ОСОБА_1 штраф за ненадання послуг за договором № ТС-026/17М від 01 липня 2007 року

у розмірі 138 400,00 грн за період з 11 серпня 2020 року по 31 січня

2021 року.

Стягнуто з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 384,00 грн.

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області

від 10 серпня 2021 року ухвалено додаткове рішення у справі № 372/977/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Трейдом-Сервіс» про захист прав споживачів.

Стягнуто з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 35 625,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Трейдом-Сервіс» задоволено.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 липня

2021 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2021 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Трейдом-Сервіс» про захист прав споживачів відмовлено.

06 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гризодуб Я. Д. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду

від 16 січня 2023 року (надійшла до суду 06 лютого 2023 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.

Предметом позову є захист прав споживача та стягнення штрафу

у розмірі 138 400,00 грн, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб- 671 000,00 грн.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гризодуб Я. Д. посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для заявника. Однак, представником заявника не обґрунтовано посилання на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та не надано доказів на підтвердження цього посилання.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Сама по собі незгода заявника із висновками судів попередніх інстанцій та наданою ними оцінкою доказам у справі не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так

і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Гризодуб Я. Д. подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2, 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гризодуба Ярослава Дмитровича на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом-Сервіс» про захист прав споживачів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник