Номер провадження: 22-ц/813/1345/23
Справа № 501/3577/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною,

встановив:

22.10.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 10.03.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб, під час якого у подружжя народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спочатку сімейне життя у подружжя проходило нормально, вони разом виховували дитину, а батько мав можливість спілкуватися з сином без жодних обмежень. У зв`язку з погіршенням стосунків між подружжям з 12.04.2020 року дружина з сином стала проживати окремо за адресою її матері в м. Чорноморськ Одеської області. Спочатку подружжя домовилось про те, що вони не будуть чинити перешкоди один одному у спілкуванні з дитиною та визначили графік побачень з дитиною. Позивач, на період знаходження дитини з матір`ю, зобов`язався надавати матеріальну підтримку, щоденно перераховувати грошові кошти, компенсувати додаткові витрати на утримання дитини (памперси, одяг та інше). 31.07.2020 року ОСОБА_1 повідомила, що не віддасть дитину до батька згідно з їх попередньою домовленістю. Починаючи з цього часу ОСОБА_1 уникає будь-яких контактів з батьком дитини, приховує малолітнього ОСОБА_4 для уникнення зустрічей з позивачем. У зв`язку з відсутністю можливості мирним шляхом домовитись про зустрічі з сином, ОСОБА_2 був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено ОСОБА_2 наступний графік побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щотижня з суботи з 15.00 години до понеділка 14.00 години малолітній ОСОБА_4 знаходиться у батька ОСОБА_2 за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим щотижня з суботи з 14.00 по 16.00 годин матір ОСОБА_1 передає малолітнього сина ОСОБА_4 батьку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а батько ОСОБА_2 зобов`язаний повертати сина ОСОБА_1 за цією ж адресою щотижня у понеділок з 13.00 по 15.00 год. (т.1, а.с.166-168).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.05.2021 року, та встановити перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 у неділю 2-го і 4-го тижня місяці з 11.00 год. До 13.00 год. У присутності матері ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права (т.1, а.с. 170-175).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Іллчівського міського суду Одеської області від 11.05.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (т.1, а.с. 207-209).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (т.2, а.с.1-5).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 25.01.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 06.02.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Колегія суддів також задовольнила заяву представника відповідача ОСОБА_1 і призначила розгляд справи в режимі відеоконференції, про що 19.01.2023 року була винесена відповідна ухвала (т.1, а.с.246). Однак в подальшому, представник заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 адвокат Латій О.В. надала суду апеляційної інстанції заяву про слухання справи за наявними письмовими матеріалами без присутності сторони апелянта (т.2, а.с.6-7).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше одного року (т.1, а.с. 192-193), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

У зв`язку з викладеними обставинами в їх сукупності, колегія суддів також вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання/заяви позивача ОСОБА_2 про відкладення слухання справи на іншу дату (т.2, а.с.8).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Обставини укладення шлюбу між сторонами та народження у них сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнані сторонами та підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Малиновським районним у м. Одесі відділом РАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 387, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 4555 (т.1, а.с. 8, 9).

З матеріалів справи вбачається, що згідно характеристики № 20082020/01 від 20.08.2020 року ТОВ «ОПЄ» позивач ОСОБА_2 з 15.04.2018 року по час надання характеристики працює на посаді інженера програміста (т.1, а.с. 10). Відповідно договору оренди житла, позивач ОСОБА_2 винаймає житло з 25.11.2016 року по час розгляду справи в суді першої інстанції (т.1, а.с. 14).

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2001 року, відповідач ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 47).

Відповідно до Висновку від 02.04.2021 року виконавчого комітету Чорноморської міської ради, як органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини, батько дитини ОСОБА_2 мешкає в орендованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріально-побутові умови батька задовільні, придатні для виховання і розвитку дитини, про що спеціалістом служби у справах дітей Одеської міської ради та фахівцем, відповідальним за проведення оцінки потреб центру соціальних служб Одеської міської ради, було складено акт обстеження умов проживання та акт потреб. Мати дитини ОСОБА_1 надала до служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заяву, в якій зазначила, що вона не заперечує проти проведення дитиною певного часу з батьком, але лише у її присутності, враховуючи вік дитини. ОСОБА_1 запропонувала побачення батька з малолітнім сином у неділю 2-го і 4-го тижня місяця з 11.00 години до 13.00 годин у її присутності. ОСОБА_2 зазначив, що він має намір налагодити стосунки із матір`ю малолітнього сина ОСОБА_6 . ОСОБА_1 погодилась з тим, що батько має намір право бачитись з дитиною, тому вона не буде чинити перешкод у зустрічах батька ОСОБА_2 з сином. Враховуючи викладене, в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням бажання батьків дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 організувати зустрічі за попередньою домовленістю між собою (т.1, а.с. 51-65).

Позивач зазначив, що він не погоджується із вказаним висновком органу опіку та піклування, з посиланням те, що він є недостатньо обгрунтованим. На думку позивача орган опіки та піклування формально пiдiи?шов до розгляду питання щодо надання висновку про визначення способу та порядку участi батька ОСОБА_2 у вихованні та спiлкуваннi з дитиною, оскільки такии? висновок не може ґрунтуватися лише на поясненнях матері, яка є зацікавленою особою. Батьком надано до органу опіки та піклування достатню кiлькiсть письмових доказів, якi свiдчать про те, що матiр дитини лише на словах не заперечує проти зустрiчеи?, але по факту завжди знаходить пiдстави для того, щоб зустрiчеи? та спілкування батька з дитиною не відбувалось. Відповідач ОСОБА_1 штучно намагається створити умови, якi нiбито свiдчать про вiдсутнiсть спору мiж батьками дитини, але це не вiдповiдає справжнiм обставинам. Спір мiж батьками iснує, у зв`язку з чим до суду подании? вiдповiднии? позов. Позивач окремо зазначив, що спір має бути вирішений в судовому порядку, оскільки невизначеність, яка існує між ним та відповідачкою щодо участі батька у вихованні дитини, суперечить інтересам самої дитини. Hi матеріали цивільної справи, ні документи, які були надані для дослідження органом опіки та піклування, не свідчать про те, що спілкування батька з дитиною суперечить її інтересам.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ст.ст. 141, 142, 153, 157 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. При цьому, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд також правильно виходив із того, що відповідно до ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При цьому вказано, що в такому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Також відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Крім того, суд правильно вказав, що ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення ЄСПЛ у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Таким чином, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

З підстав викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення позивачу ОСОБА_2 графіку побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері дитини відповідача ОСОБА_1 , за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_1 ., з передачею малолітнього сина ОСОБА_4 батьку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , із зобов`язанням батька ОСОБА_2 повертати сина відповідачі ОСОБА_1 за цією ж адресою у понеділок з 13.00 по 15.00 год.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що малолітній син сторін ОСОБА_4 має бути у батька позивача ОСОБА_2 щотижня на вихідні дні, оскільки таким чином, мати малолітнього ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_1 взагалі позбавлена можливості спілкуватись з сином і займатись його вихованням у вихідні дні, що є недопустимим і буде шкодити як відповідачу по справі так і малолітньому сину сторін.

З підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити і слово в тексті оскаржуваного судового рішення «щотижня» замінити словами наступного змісту: «кожного другого та четвертого тижня місяця». В решті рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2021 року слід залишити без змін.

Таким чином, на думку колегії суддів буде встановлена рівновага між правами батьків сторін у справі, а також їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зустрічі малолітнього сина мають відбуватись лише у її присутності, з посиланням на те, що зустрічі батька дитини з останньою, без участі матері, завдасть шкоди дитині, що є недопустимим, то вони є необгрунтованими, так як матеріали справи не мають доказів того, що зустрічі батька дитини - позивача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть негативно вплинути на виховання дитини. При цьому колегією суддів враховано, що між позивачем ОСОБА_2 і його сином ОСОБА_4 існує сталий психоемоційний зв`язок і син сприймає позивача як батька, оскільки значний час проживав разом з ним однією сім`єю.

Також безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги про те, що матеріали справи не мають висновку органу опіки і піклування з приводу виниклого спору між сторонами, що є недопустимим, так як такий висновок є в матеріалах справи і датований він 02.04.2021 року (т.1, а.с. 51-53). Інша справа, що вказаний висновок є невмотивованим, і недостатньо обгрунтованим та таким, що не вирішує виниклого спору між батьками щодо спілкування і виховання дитини. Проте, за змістом ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, ухваленого судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2021 року змінити.

В мотивувальній частині та частині третій резолютивної частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2021 року слово «щотижня» замінити словами наступного змісту: «кожного другого та четвертого тижня місяця».

В решті рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.02.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра