Справа № 2-901/11
Провадження № 4-с/211/10/23
У Х В А Л А

іменем України

21 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ткаченко С.В.,

при секретарі - Мариненко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 25884370,-

В С Т А Н О В И В:

До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 за скаргою на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 25884370, яку у подальшому через свого представника - адвоката Кшижевську К.О. уточнив, вказавши, що на виконанні у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 25884370 відкрите на підставі виконавчого листа №2-901/11 виданого 11.02.2011 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, у межах якого 26.05.2021 року державним виконавцем Білоус І.В. було накладено арешт на кошти, які належать йому та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

06.07.2021 року йому стало відомо, що його рахунки арештовані згідно виконавчого провадження № 25884370.

07.07.2021 року він звернувся до державної виконавчої служби та просив скасувати арешт накладений на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в частині грошових коштів які надходять як грошова допомога.

Арешт з цього рахунку не був знятий.

Відділ ДВС відповіддю від 12.07.2021 року за вих.№57507/11 повідомив про те, що його виконавче провадження зараз перебуває на виконанні у іншого державного виконавця, а саме у старшого державного виконавця Чуманової Н.О. і повідомлено про те, що ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено чіткий перелік підстав для зняття арешту з майна, однак фактичної відмови щодо зняття арешту з його рахунку . надано не було при цьому і арешт також не було знято.

Він повторно звернувся з заявою 20.08.2021 р. до Довгинцівського ВДВС про зняття арешту з рахунку, на який надходить соціальна допомога як учаснику АТО і просив надати йому письмову відмову і роз`яснення щодо арешту рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

Листом від 01.09.2021 р. вих. №72841 Довгинцівським ВДВС йому було відмовлено щодо зняття арешту повідомлено про те, що заробітну плату можна отримувати і іншим шляхом - наприклад поштовому відділенні та запропоновано звернутися в суд.

В зв`язку з чим він не може отримати державну та соціальну допомогу як учасника АТО та грошову допомогу як безробітному, які являються єдиним джерелом його існування та його другої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не має можливості оплачувати комунальні платежі.

Статус учасника бойових дій підтверджуються копією посвідчена серії НОМЕР_2 виданого 23 червня 2015 року, що є безтерміновим і діє на всій території України.

З 14.04.2021 року він зареєстрований як безробітний в Криворізькому міськрайонном центрі зайнятості та отримує грошову допомогу з квітня 2021 року, що підтверджуєтьс довідкою від 22.07.2021 року за вих.№3306 (копія довідки надається), на вищевказани рахунок приходить допомога як безробітному, розмір допомоги на факт її нарахуваин підтверджується довідкою від 22.07.2021 року за вих.№3306 (копія довідки надається.

Факт отримання ним соціальної та державної матеріальної допомоги як учасника АТО підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків від 20.07.2021 року вих. №737.

До того ж факт отримання ним саме соціальних виплат на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується Довідкою від 27.09.2021 року за вих. № N2VААY43Q17OG09Q, а також випискою по зазначеному рахунку від 27.09.2021 року за вих. №UO7ЕFЗКО6С3Е71GМ виданих АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, накладення арешту на його рахунок як боржника, який призначений для виплат соціальної допомоги, а також допомоги по безробіттю призводить до порушень конституційних прав громадян, а тому просить суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Чуманової Наталії Олегівни щодо не зняття арешту з коштів, які визначені, як соціальна допомога для учасника АТО та грошова допомога по безробіттю отримувачем яких є боржник ОСОБА_1 , та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , який був накладений 26.05.2021 року постановою начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Білоус Іриною Василівною, підписаною Яськевич І.В. - у виконавчому провадженні № 25884370, а також постанову винесену 26.05.2021 року начальником Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), підписану Яськевич І.В. «Про арешт коштів боржника» (ВП №25884370)- скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» і використовується для отримання соціальної допомоги (державної та соціальної допомоги учаснику АТО та грошової допомоги по безробіттю).

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Кшижевська К.О., раніше зверталася до суду з заявою про розгляд скарги за її відсутності , скаргу підтримує.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Надано заперечення, згідно якого вказано, що на виконанні у Відділі перебуває виконавчий лист № 2-901/11 від 11.01.2011 року, виданий Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 не виконує вказане рішення суду яке обов`язковим до виконання, порушуючи законні права дитини на гідне проживання та навчання, при цьому останній просить зняти арешт з коштів, посилаючись на порушення його прав. ОСОБА_1 не намагається погашати борг, який складає 106348,11 грн., сплачувати поточні аліменти, виконувати законне рішення суду про стягнення аліментів.

Законом зобов`язано державного виконавця виносити постанову про арешт коштів боржника у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки під час винесення постанови про арешт майна боржника, державний виконавець діяв виключно в межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів ЗУ «Про виконавче провадження» та його дії були спрямовані на примусове виконання рішення суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно частин 1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження № 25884370 відкрите на підставі виконавчого листа №2-901/11 виданого 11.02.2011 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У межах вказаного виконавчого провадження 26.05.2021 року начальником Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Білоус Іриною Василівною було накладено арешт на кошти, які належать скаржникові ОСОБА_1 та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

07.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до державної виконавчої служби та просив скасувати арешт накладений на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в частині грошових коштів, які надходять як грошова допомога, але арешт не було знято.

20.08.2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Довгинцівського ВДВС для зняття арешту з рахунку, на який надходить соціальна допомога, як учаснику АТО і просив надати йому письмову відмову і роз`яснення щодо арешту рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

Листом в 01.09.2021 року вих.№72841 Довгинцівським ВДВС скаржникові було відмовлено у знятті арешту та повідомлено про те, що заробітну плату можна отримувати і іншим шляхом - наприклад, у поштовому відділенні та запропоновано звернутися в суд.

Статус учасника бойових дій ОСОБА_1 підтверджуються копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 23 червня 2015 року, що є безтерміновим і діє на всій території України.

З 14.04.2021 року ОСОБА_1 зареєстрований, як безробітний, в Криворізькому міськрайонном центрі зайнятості та отримує грошову допомогу з квітня 2021 року, що підтверджується довідкою від 22.07.2021 року за вих.№3306.

Факт отримання ОСОБА_1 соціальної та державної матеріальної допомоги, як учасника АТО, підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків від 20.07.2021 року вих. №737.

Факт отримання ОСОБА_1 саме соціальних виплат на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», підтверджуєтьс Довідкою від 27.09.2021 року за вих. №N2MААH43Q17OG09Q, а також випискою по зазначеному рахунку від 27.09.2021 року за вих. №UO7ЕFЗК06СЗЕ71GМ, виданих АТ КБ «ПриватБанк».

АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунку, Довідкою від 27.09.2021 року за вих. №N2VААY43Q17OG09Q, а також випискою по зазначеному рахунку від 27.09.2021 року за вих. №UO7ЕFЗК06СЗЕ71GМ, виданих АТ КБ «ПриватБанк», підтвердив факт того, що на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 отримує соціальні виплати. Також, на цю карту може бути зарахована будь-яка виплата.

З виписок по карті/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) вбачається, що на вказану картку дійсно було зараховано виплати соціального фонду, соц. віплата, з квітня 2021 року по липень 2022 року у загальному розмірі 7146,20 грн. При цьому, на вказану картку також надходили і інші виплати, перекази та поповнення карткового рахунку іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 з 25.06.2015 року є учасником бойових дій, відповідно до довідок Криворізького міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_1 з 13.04.2021 року був зареєстрований в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітній, та його дохід за три місяці за період з 13.04.2021 року по 30.06.2021 року становить 2599,99 грн. З 24.02.2022 року та станом на 23.09.2022 року перебуває на військовій службі.

Відповідно до довідки - розрахунку Довгинцівського ВДВС міста Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01.06.2012 року № б/н про нарахування та сплату аліментів за період з 01.06.2012 року по 01.09.2021 року всього нараховано аліментів 193866,31 грн., борг ОСОБА_1 по аліментам на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 01.09.2021 року становить 106348,11 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на і території України.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадженняяк завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішеньінших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, частиною 1 статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року справа №756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20) і Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

В оскаржуваній постанові державний виконавець визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, зазначивши, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику .

Тобто, у випадку, якщо у ОСОБА_1 були б відкриті спеціальні рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, АТ КБ «ПриватБанк» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , повинен був би повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту, та у зв`язку з цим повернути зазначену постанову без виконання.

Як встановлено судом, АТ КБ «Приват Банк», на яке нормами статті 52 Закону №1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 на рахунок UАІ729349виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок таким, що має спеціальний режим використання, та кошти на ньому такими, на які Законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Доказів того, що зазначений рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмежувальним режимом використання, накладення арешту на кошти якого заборонено, скаржник не надав. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує на вказаний рахунок не лише соціальні виплати, а також і інші кошти від фізичних осіб без будь-якого цільового призначення, а отже має дохід, з якого зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Крім того ОСОБА_1 не доведено неможливість сплачувати аліменти та неправомірність дії державного виконавця, наявна заборгованості по аліментам у розмір 106348,11 грн., ним не спростована.

Ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що неправомірність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника не знайшла свого підтвердження під час розгляду скарги. Державний виконавець діяв правомірно та в межах наданих йому законом повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши все вищенаведене та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 та постанова про арешт коштів боржника від 26.05.2021 року відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», були вчинені державним виконавцем відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, а також направлені на забезпечення реального виконання боржником рішення суду про стягнення аліментів з метою захисту прав дитини, а отже підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд вважає скаргу необґрунтованою та приходить до переконливого висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,259-261,353-354,450-451 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 25884370 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко