Справа № 202/4942/20
Провадження № 2-др/202/7/23
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2023 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи - Гелетія М.Т., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив визнати домоволодіння АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю з відповідачем, зокрема, визнати їх спільною сумісною власністю з відповідачем незавершений будівництвом двоповерховий житловий будинок загальною площею 116 кв.м., житловою площею 65,1 кв.м., прибудову до житлового будинку (літ. А-1) загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м., 1946 року будівництва, вбиральню, гараж з погребом, огорожу, замощення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2021 року було залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_2 .

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

03 лютого 2023 року третя особа звернулася з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на її користь понесених судових витрат по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник третьої особи вказану заяву підтримав.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Розглянувши зазначену заяву, суд приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні з наступних підстав:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 1 -3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1)у разі задоволення позову - на відповідача;

2)у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина 9 статті 141 ЦПК України).

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (частина 12 статті 141 ЦПК України).

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Суд враховує, що судовий збір, який третя особа просить відшкодувати їй за рахунок позивача, був сплачений нею за подання апеляційних скарг на ухвалу суду від 13 серпня 2021 року про залучення до участі у справі як третьої особи, від 06 грудня 2021 року про проведення технічної інвентаризації домоволодіння та зобов`язання надати до нього доступ, від 26 квітня 2022 року та 17 серпня 2022 року про продовження строку проведення технічної інвентаризації, зобов`язання надати доступ до домоволодіння та накладення штрафу.

При цьому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу суду від 13 серпня 2021 року було повернуто.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду від 06 грудня 2021 року залишено без задоволення.

В свою чергу, апеляційні скарги на ухвали суду від 26 квітня 2022 року та 17 серпня 2022 року задоволено частково - в частині застосування судом заходів процесуального примусу, а в частині забезпечення доказів ухвали залишені без змін.

Отже, виходячи з приписів статті 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результати розгляду апеляційних скарг, процесуальну поведінку відповідача та третьої особи під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, що вона протягом тривалого часу не виконувала ухвалу суду, якою її було зобов`язано надати доступ до об`єкта інвентаризації, суд вважає, що підстави для стягнення з позивача на користь третьої особи понесених нею витрат по сплаті судового збору відсутні та у задоволенні її заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на її користь понесених судових витрат відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко