Справа № 621/68/23
Провадження № 2/621/265/23
Ухвала

Іменем України

16 січня 2023 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

11.01.2023 представник позивача - адвокат Жарова-Тітарьова Л.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.06.2006, номер адміністративного району, в якому відбулася процедура одруження: 8, Місто/об`єднання: рада селища Буттер, Техсіл/поліцейський відділок: Фарук Абад, округ: Шекхупура, Ісламська Республіка Пакистан.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дійшов наступного:

Згідно положень статті 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до вимог частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, згідно приписів якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частинами 1, 2,4, 5 статті 95 Цивільного процесуального кодексу Країни письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Однак, до позовної заяви оригінал або дублікат свідоцтва про шлюб та оригінал нотаріального перекладу Свідоцтва про шлюб не додано, позивачем та її представником долучено до позовної заяви тільки копію свідоцтва про шлюб та копію нотаріально засвідченого перекладу свідоцтва про шлюб.

Відповідно до частини 1 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України у клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Крім того, відповідно 19 Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Таким чином, позивач через свого представника звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, а у разі неможливості самостійно надати докази, згідно зі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України подати обґрунтоване клопотання про витребування доказів судом.

Як вбачається з переліку до позовної заяви будь-які клопотання з цього приводу відсутні.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до Зміївського районного суду Харківської області позивач зазначила в позові адресу проживання АДРЕСА_1 однак не надала суду жодного підтверджуючого доказу на підтвердження місця такого проживання/реєстрації.

Згідно з частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, яка визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, частина 2 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивачем та її представником в позові вказано, що подружжя має спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з тим доказів, які підтверджують факт проживання дітей разом з позивачем на території підсудній Зміївському районному суду Харківської області до позову не додано, що позбавляє суд визначити підстави для застосування альтернативної підсудності відповідно до частини 2 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності або відсутності угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність справи про розірвання шлюбу судам України або іноземним судам, позивачем не надано.

Статтею 497 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом передбачено статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 76 вказаного Закону України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо дія чи подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 498 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

У разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Суд зазначає, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Позивачем та її представником в позові зазначено, що подружжя тривалий час на відповідних законних підставах мешкають та зареєстровані на території України, однак до позову не надано жодних доказів на підтвердження відомостей щодо відомого місця проживання або місця реєстрації відповідача на території України, чи відомостей щодо його постійного місця роботи на території України, або наявності у останнього зареєстрованого майна.

Відповідно до вимог статей 190, 498, 499 Цивільного процесуального кодексу України, вручення відповідачеві ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів здійснюється шляхом звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах визначається Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Відповідно до положень пункту 2.3. Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, позовну заяву належить залишити без руху, надати позивачу та її представнику строк для усунення недоліків відповідно до цієї ухвали, шляхом надання до суду:

- оригіналу Свідоцтва про шлюб та оригіналу нотаріального перекладу Свідоцтва про шлюб;

- підтвердження зареєстрованого місця проживання позивач та інформації щодо факт проживання дітей разом з позивачем на території підсудній Зміївському районному суду Харківської області ;

- докази спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам;

- доказів, станом на день звернення до суду, щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування відповідача;

Суд роз`яснює позивачу, що в разі не усунення зазначених недоліків заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175-177, 185, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України,суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 та її представнику в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки поданої позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, вона буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: