справа № 208/467/23
№ провадження 2/208/519/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.

за участю: секретаря судового засідання Паталахи І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

3-ої особи, - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання»,-

встановив:

1.Позиція позивача.

24 січня 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач ОСОБА_1 , просить:

- постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її, ОСОБА_1 , користь аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позовної заяви, та до закінчення навчання в Комунальному закладі «Кам`янський фаховий медичний коледж», тобто до червня 2026 року.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , з яким вони мають неповнолітню дитину, - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На сьогоднішній день, вона з дитиною, і відповідач проживають разом у одній квартирі, але кожен окремо має свій бюджет, здійснює самостійні витрати. В добровільному порядку домовитися щодо порядку участі відповідача в матеріальному забезпеченні доньки не вдалося, тому вимушена була звернутися із даним позовом, який підгримує.

2. Позиція відповідача.

Відповідач, ОСОБА_2 зазначив, що він не оспорює факт того, що їх з позивачем, донька ОСОБА_4 є неповнолітньою, і потребує допомоги від нього як від батька. В свою чергу на сьогоднішній день, він здійснював дії на матеріальне забезпечення дитини, в тому числі надавав доньці гроші, та несе витрати з оплати комунальних послуг. Проте не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки, до її повноліття, у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), але не більш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В іншій частині позовні вимоги не визнає.

3. Позиція 3-ої особи.

ОСОБА_3 суду підтвердила, що вона проживає разом із батьками, проте щоденні питання вирішує з матір`ю. Потребує участі батька у її житті, підтримує вимоги заявлені у позові.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

24 січня 2023 року позивачем подано позовна заява до суду.

24 січня 2023 року ухвалою суду позовна заява прийнята до провадження суду, в порядку спрощеного позовного провадження.

25 січня 2023 року відповідачем отримана копія позовної заяви із додатками.

07 лютого 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Між сторонами, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , був зареєстрований шлюб 17 вересня 1994 року, згідно до актового запис № 807 проведеного Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 3), згідно до якого народження дитини зареєстровано за актовим записом № 638 від 14 серпня 2007 року проведеного Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Фактичним місцем проживання сторін, і дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є адреса проживання батьків, а саме квартира АДРЕСА_1 .

5. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Судом враховується, що предметом спору між сторонами стало питання про забезпечення їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є неповнолітньою та проживає разом із батьком та матір`ю.

Приймаючи рішення по суті спору, судом враховується, що на час розгляду справи по суті, як мати так і батько мають офіційні виплати і доходи, а тому згідно до ст. 180 СК України, утримання батьками своєї дитини є їх обов`язком.

Також, судом враховується, що позивачем заявлений розмір аліментів, який є мінімальним в розмірі гарантованим Державою Україна, як то 1/4 частина від доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що узгоджується із приписами ст. 182 СК України.

В той же час, позивачем заявлена вимога, яка стосується питань на майбутнє утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як повнолітньої особи, і після її повноліття.

Судом враховується, що зазначені вимоги що стосуються повнолітньої особи, тобто особи які вже виповнилося 18-ть років.

Як встановлена, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої заявлені такі позовні вимоги, на час розгляду справи є неповнолітньою особою, і тому вирішення питань про її утримання після її повноліття можливо лише після ІНФОРМАЦІЯ_5 , та з підстав передбачених ст.ст. 198, 199 СК України.

А тому в частині позовних вимог заявлених, як то щодо повнолітнього віку доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є передчасними і задоволенню не підлягають.

А тому враховуючи норми діючого законодавства України, позиції сторін, фактичні обставини встановлені судом, позовні вимоги є обґрунтованими, в частині стягнення аліментів на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а відповідач визнав позовні вимоги, то судовий збір на користь держави у розмірі 50 % від передбаченого розміру, підлягає стягненню із відповідача на користь держави, а інша 50% частка судового збору, компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання» - задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , - аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 січня 2023 року, і до повноліття дитини.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - в дохід держави у 50 % від розміру судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.П.Івченко