Номер провадження: 22-ц/813/3174/23
Справа № 502/1363/21
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 : - 14 769,71 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням; - 738,48 гривень страхового відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 20.10.2020 року близько 08 години 01 хвилини в м. Кілія Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » допустив зіткнення із мопедом марки «Мустанг», під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП, водій та пасажир мопеда марки «Мустанг» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження.

Позивач ОСОБА_2 є малолітньою особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з лікуванням та моральна шкода. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8924815, який діяв на момент настання ДТП.

За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000369.

На думку представника, позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду, оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача, і таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право позивача.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у встановленому законом порядку в ПРАТ «УПСК», то обов`язок відшкодувати моральну шкоду та шкоду, завдану позивачу у зв`язку з лікуванням, у межах встановленого ліміту відповідальності покладається на відповідача, як на страховика.

ОСОБА_2 внаслідок отриманих травм в ДТП від 20.10.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 20.10.2020 року по 11.05.2020 року. На лікування сина, позивач за період з дати ДТП, а саме з 20.10.2020 року по 11.05.2020 року включно, витратила 14 769,71 грн., що підтверджується: товарними та фіскальними чеками.

Виходячи із вищенаведеного, розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену позивачу матеріальну шкоду, що проявилася у понесених витратах на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, становить 14 769,71 грн., які закуповувалися позивачем на лікування, згідно лікарських призначень. Отже, позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 24.1. Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у розмірі 14 769,71 грн.

Також представник позивача вказує, що згідно ст. 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 14 769,71 грн., то відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 738,48 грн. (14 769,71?5% = 738,48 грн.). Отже, на думку представника позивача, ОСОБА_2 має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 26-1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», з урахуванням виплаченої суми страховиком в досудовому порядку, у розмірі 738,48 грн. (а. с. 1-4).

У відзиві на позовну заяву ПрАТ «УПСК» просить відмовити у задоволені позовних вимог.

ПрАТ «УПСК» є страховиком за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Полісом № АР8924815, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяння життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

На підтвердження того, що ДТП сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, ні до ПрАТ «УПСК», ні до суду не подано жодного доказу, а тому наразі відсутні законні підстави для визнання заявленої позивачем події страховим випадком та, відповідно, прийняття ПрАТ «УПСК» обґрунтованого рішення про здійснення виплати страхового відшкодування на підставі Полісу. При цьому, ПрАТ «УПСК» вказує, що рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження, є обов`язковим для Страховика при розгляді події, яка має ознаки страхового випадку, у питанні чи мали місце дії (бездіяльність) особи, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та чи вчинені вони цією особою.

Страховиком не відшкодовуються витрати на лікування без їх належного обґрунтування та без документального підтвердження відповідним закладом охорони здоров`я про необхідність їх здійснення. Позивач у позові зазначає, що нею з дня ДТП за рахунок власних коштів придбано лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування на загальну суму 14 769,71 грн., що підтверджується фінансово-розрахунковими документами. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV витрати понесені потерпілою у зв`язку з лікуванням повинні бути обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом, а саме кожна витрата повинна підтверджуватися чеками, та згідно із Витягу з історії хвороби за період лікування в медичному закладі, засвідченим належним чином медичним закладом, в якому повинно зазначатися про призначення даних лікарських препаратів потерпілій. Однак частка медикаментів, зазначених у фіскальних чеках, які подані до позовної заяви, не відповідають лікарським призначенням, а відтак такі витрати є необґрунтованими та не підлягають відшкодуванню. Сума коштів, зазначених на всіх оплачених квитанціях та чеках, доданих до позовної заяви, не відповідає заявленій у позові вартості лікування, що свідчить про недоведеність обставин, покладених в основу позовних вимог. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди, який просить стягнути з ПрАТ «УПСК», перевищує 5% від фактичних витрат, понесених на лікування позивачем, а тому позовна вимога у такому розмірі не підлягає задоволенню. При цьому, зазначене не є свідченням визнання позову в цій частині, а лише свідчить про помилковість висновків позивача в частині розрахунку моральної шкоди у розмірі 738,48 гривень, яку позивач просить стягнути зі Страховика.

ПрАТ «УПСК» не приймало рішення про виплату чи відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки позивач не подавав до страхової компанії заяви, необхідної для прийняття вмотивованого рішення (а. с. 65-78).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2022 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким висновком суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , адвокат Гіщинський Ігор Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) факт наявності незавершеного кримінального провадження по факту ДТП та відсутність доказів вини особи не свідчить про передчасність вимог позивача; 2) страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором; 3) суд першої інстанції помилково вважає єдиним докази настання цивільно-правової відповідальності вирок суду із встановленням вини особи, оскільки для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , його наявність законом не вимагається в силу положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України; 4) оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «УПСК», то дане зобов`язання за умовами укладеного договору має виконати страховик в межах ліміту (а. с. 147-151).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2022 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (15 508,19 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні на час ухвалення рішення суду не вирішено питання про винуватість або не винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тому цивільно-правова відповідальність останнього, як страхувальника, в результаті ДТП не настала, а у відповідача - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відсутній на момент ухвалення рішення по справі обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу, як представнику потерпілого.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис № 188 від 08.10.2009 року (а. с. 12).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 20.10.2020 року внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 20.10.2020 року близько 08 години 00 хвилин в м. Кілія Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » допустив зіткнення із мопедом марки «Мустанг», під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП, водій та пасажир мопеда марки «Мустанг» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали тілесні ушкодження (а. с. 6).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 95689, виданого Одеською обласною дитячою клінічною лікарнею Одеської обласної ради встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 20.10.2020 року по 11.05.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Открытый перелом обеих костей левой голени со смещением осколков, множественные раны левой голени» (а. с. 19).

Як вбачається з полісу АР/8924815, на момент ДТП від 20.10.2020 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (а. с. 7).

Відповідно до товарного чеку від 31.10.2020 року, наданого ФОП « ОСОБА_5 » встановлено, що позивачем було сплачено кошти в розмірі 415,00 гривень за милиці пахвові підліткові «Норма Трейд» МПП-1 (а. с. 21).

Згідно наданих позивачем чеками встановлено, що загальна сума сплачених коштів на придбання медичних препаратів склала:

(364,95+64,50+143,60+323,30+287,00+492,30+818,23+779,48+988,43+104,70+215,26+251,40+60,83+360,00+187,76+300,44+362,56+34,00+115,50+176,43+66,72+50,00+156,40+332,20+621,70+360,00+181,00+184,00+99,40+971,95+106,40+103,90+103,90+14,40+133,72+270,19+48,76+705,63+130,80+7,20+41,25+83,35+5,41+269,90+53,90+33,00+288,00+56,00+99,45+418,50+18,00+122,56+529,60+212,00+177,85+96,00+31,40+70,90+97,00+166,80+99,50+257,00+39,00) = 14 345,31 грн.(а. с. 21, 29-34).

Ухвалою від 30.11.2021 року судом з відділення поліції № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області були витребувані на підставі клопотання представника позивача документи про результати розслідування кримінального провадження, а у разі завершення провадження завірена копія постанови про закриття кримінального провадження або обвинувального акту.

21.04.2022 року суду надано з відповідних матеріалів кримінального провадження протокол огляду місця ДТП від 20.10.2020 року, протокол допиту водія ОСОБА_3 та висновки експертів, складені за результатами проведення призначених слідчим експертиз у відповідному кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.10.2020 року, складеного слідчим СВ Кілійського ВП ГУНП в Одеській області встановлено, що о 08 годині 15 хвилин на перехресті вул. Торгової та вул. Суворова в м. Кілія Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та мопеду «Мустанг» червоного кольору. Вказаним протоколом було зафіксовано напрямок руху транспортних засобів до ДТП, а також їх розміщення на проїзній частині після зіткнення.

З протоколу допиту водія транспортного засобу марки «Volkswagen», допитаного в якості свідка ОСОБА_3 встановлено, що він, керуючи відповідним транспортним засобом, біля 8-ї години виїхав на вулицю Суворова в м. Кілія та, наближаючись до перехрестя, з правого боку побачив, що рухається автомобіль до перехрестя і йому здалось, що він зупиняється, щоб його пропустити, та в цей час, увімкнувши завчасно лівий повторювач, він почав повертати ліворуч, як побачив за 5 метрів до автомобіля мопед із двома пасажирами. Швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_3 була близько 10 км/год та він встиг зупинитись і одразу відбувся удар, від якого мопед з пасажирами відлетів. Далі ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та намагався допомогти потерпілим, зателефонував на лінію «102» і повідомив про вказаний факт.

Згідно даних з висновку експерта № 699-А від 10.11.2020 року: «1. Рульове керування, гальмова система та ходова частина мопеда «Mustang» без номерного знаку на момент виникнення події цієї пригоди знаходились в працездатному стані і дозволяли водію мопеда контролювати, змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Питання в частині визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, що могли привести до втрати керування мопедом в процесі руху, не досліджувалося з причин, зазначених в дослідницькій частині цього питання (стор. 5 висновку експерта, з якої слідує що ДТП виникла не внаслідок причин, пов`язаних з можливою непрацездатністю відповідного мопеда)».

Відповідно до даних з висновку експерта № 698-А від 10.12.2020 р.: «Рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок і характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі. Питання в частині визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, що могли привести до втрати керування автомобілем в процесі руху, не досліджувалося з причин, зазначених в дослідницькій частині цього питання (стор. 6 висновку експерта, з якої слідує що ДТП виникла не внаслідок причин, пов`язаних з можливою непрацездатністю відповідного автомобіля)».

Відповідно до даних з висновку експерта № 700-А від 11.11.2020 року: «У момент первинного контакту мопед «Mustang», без номерного знаку контактував передньою лівою боковою частиною із передньою лівою боковою частиною автомобіля ««Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 ». Кут між повздовжньою віссю автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 та повздовжньою віссю мопеда «Mustang», без номерного знаку у момент первинного контакту був 165° … 175°, при відліку кута від повздовжньої осі автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 проти ходу годинникової стрілки до повздовжньої осі мопеда «Mustang», без номерного знаку. 2. Місце зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 та мопеда «Mustang», без номерного знаку знаходиться на перехресті вул. Торгова та вул. Суворова, в районі утворення зони осипу скла. 3. Провести дослідження та вирішити питання, як розташовувались автомобіль «Volkswagen Passat» та мопед «Mustang» відносно меж проїзної частини в момент первинного контакту, не виявляється можливим, оскільки на схемі ДТП не зафіксована відповідна слідова інформація».

З протоколу допиту водія мопеда марки «Mustang», допитаного 21.10.2020 року в якості потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що він має у володінні вказаний мопед з 2008 року, а також має право керування транспортними засобами категорії «А». 20.10.2020 року близько 07:53 він сів за кермо відповідного мопеда, а його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сів спереду. Під час руху, системи управління мопедом були в порядку, при повороті керма мопед змінював напрямок руху, а при натисканні на гальма зменшував швидкість. Спідометр на мопеді відсутній та ОСОБА_4 приблизно визначав швидкість, якою він рухався, як 30 км/год та на перехрестях зменшував швидкість. В подальшому він виявив зустрічний автомобіль «Volkswagen» на відстані 80 метрів з увімкненим лівим повторювачем. Знаючи, що він має перевагу, ОСОБА_4 продовжив свій рух. На перехресті він побачив, що автомобіль не зупиняється і продовжує здійснювати маневр повороту вліво і ОСОБА_4 не встиг зреагувати та між транспортними засобами відбулось зіткнення, в результаті чого його та сина викинуло з мопеду, після чого хтось з перехожих викликав швидку.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 20 від 22.03.2021 року: «У ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий подвійний перелом нижньої та верхньої третини лівої малогомілкової кістки та закритий перелом середньої третини лівої великогомілкової кістки, які спричинені внаслідок дії тупих, твердих предметів, за давниною, могли бути спричинені і відповідати термінам часу і обставинам справи (20.10.2020 року). Спричинені ОСОБА_4 закритий подвійний перелом лівої малогомілкової кістки та закритий перелом середньої третини лівої великогомілкової кістки, не є небезпечними для життя тілесними ушкодженнями, приводять до тривалого розладу здоров`я строком більше як 21 день та по цьому критерію згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження ОСОБА_4 спричинені внаслідок травматичної дії твердих, тупих предметів з місцем прикладання їх до області лівої нижньої кінцівки та характерні для спричинення їх, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження ОСОБА_4 , спричинені в короткий проміжок часу, з первинним контактом в області лівої нижньої кінцівки під час контакту з транспортним засобом.

Відповідно до результатів огляду, проведеного в КНП «КБЛ» КМР, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оглянутий 20.10.2020 року о 09:58, не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, «реакція негативна».

Згідно даних висновку експерта від 31.03.2021 року № СЕ-19/116-21/4747-ІТ, складеного за наслідком проведеної у кримінальному провадженні автотехнічної експертизи за обставинами ДТП:

«У комплексі вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи зазначено два варіанта про обставини та механізм розвитку дорожньо-транспортної ситуації, а саме: відповідно до показань водія мопеда «Мустанг» ОСОБА_4 (Варіант № 1) та відповідно до показань водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_3 (Варіант № 2).

Варіант № 1 дані, які базуються на показаннях водія мопеда «Мустанг» без номерного знаку ОСОБА_4 .

1. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій мопеда «Мустанг», без номерного знаку, ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

2. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, провести дослідження та вирішити питання щодо наявності (відсутності) у водія мопеда «Мустанг», без номерного знаку, ОСОБА_4 технічної можливості запобігти зіткнення транспортних засобів не виявляється можливим з причин зазначених в дослідницькій частині цього питання (сторінка 8 висновку експерта через відсутність в постанові про призначення судової експертизи, а також в протоколі слідчого експерименту від 01.03.2021 р. даних щодо відстані, яку подолав автомобіль «Фольксваген» з моменту початку маневру лівого повороту до місця зіткнення транспортних засобів, швидкості руху автомобіля «Фольксваген» або часу, затраченого ним на подолання цієї відстані).

3. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксваген Пасат» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України.

4. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів, дотримуючись вимог п. п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України.

5. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, провести дослідження та вирішити питання експертним шляхом дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди, не виявляється можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині до цього питання (сторінка 9 висновку експерта неможливість проведення аналізу відповідності (невідповідності) дій водія мопеда «Мустанг» ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України з причин, зазначених в дослідницький частині з питання № 2, а так само неможливість проведення дослідження та вирішення експертним шляхом питання дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди).

Варіант № 2 дані, які базуються на показаннях водія автомобіля «Фольксваген пасат», номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_3 .

1. Провести дослідження та вирішити питання не виявляється можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині цього питання (сторінка 10 висновку експерта наявність протиріч в комплексі вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи та слідчому експерименті від 09.02.2021 року за участю водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_3 ).

2. Провести дослідження та вирішити питання не виявляється можливим з причин зазначених в дослідницькій частині цього питання (сторінка 10 висновку експерта).

3. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

4. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, провести дослідження та вирішити питання щодо наявності (відсутності) у водія автомобіля «Фольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів не виявляється можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині цього питання (сторінка 12 висновку експерта відсутність у слідчому експерименті від 09.02.2021 р. за участю водія автомобіля «Фольксваген Пасат» ОСОБА_3 та в комплексі вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, даних щодо відстані, на якій знаходився автомобіль «Фольксваген» від місця зіткнення в момент, коли водій ОСОБА_3 мав об`єктивну можливість виявити мопед «Мустанг»).

5. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, провести дослідження та вирішити питання експертним шляхом дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди, не виявляється можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині цього питання (сторінка 12 висновку експерта аналогічно відповіді на питання 4).

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальний порядок та підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди визначені статтями 1166, 1167 ЦК України.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

За змістом ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч.1 ст. 1194 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до примітки ст. 286 КК України, під транспортними засобами в цій статті та статтях 286-1, 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.03.2018 року у справі № 278/3362/15-к.

Зважаючи на викладене, мопед «Мустанг», який приводиться у рух за допомогою двигуна внутрішнього загоряння, яким керував під час ДТП ОСОБА_4 , є механічним транспортним засобом.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

При цьому транспортний засіб кваліфікується як джерело підвищеної небезпеки не лише через його можливість рухатись, а взагалі через його конструктивні особливості, що зумовлює наявність у власника або особи, яка володіє відповідним транспортним засобом на іншому правовому титулі, обов`язків, що опосередковують необхідність недопущення завдання шкоди іншим особам, (зокрема, необхідність дотримання низки технічних вимог, порушення яких може мати наслідком ймовірне неконтрольоване завдання шкоди).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної падати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20.

Враховуючи обставини справи, конструктивні особливості та технічні характеристики мопеду «Мустанг», даний транспортний засіб, який приводиться у дію за допомогою двигуна внутрішнього загоряння, є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У пункті 8 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед інших із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Як вбачається з встановлених у справі обставин, транспортні засоби - автомобіль «Фольксваген Пасат» та мопед «Мустанг», зіткнення яких відбулось 20.10.2020 року, відносяться до джерел підвищеної небезпеки.

Заявлені ОСОБА_1 до страховика цивільної відповідальності водія автомобіля «Фольксваген Пасат» ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», позовні вимоги полягають у:

- стягненні шкоди на її користь, як матері в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, як пасажира мопеду, який постраждав під час зіткнення транспортних засобів.

При таких обставинах спірні правовідносин, які склалися між сторонами справи, врегульовані частиною другою статті 1188 ЦК України, згідно з якою іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини.

Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 1.5 статті Закону № 1961-IV (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) наземні транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Перелік транспортних засобів, до яких застосовуються коригуючі коефіцієнти та їх розміри, затверджені розпорядженням Державної комісії фінансових послуг від 09 липня 2010 року № 566, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2011 року за № 1443/20181, серед яких такий транспорт, як мопед, відсутній.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність водія мопеду ОСОБА_4 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 24.1. статті 24 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно наданих позивачем чеками встановлено, що загальна сума сплачених коштів на придбання медичних препаратів склала 14 345,31 грн. =

(364,95+64,50+143,60+323,30+287,00+492,30+818,23+779,48+988,43+104,70+215,26+251,40+60,83+360,00+187,76+300,44+362,56+34,00+115,50+176,43+66,72+50,00+156,40+332,20+621,70+360,00+181,00+184,00+99,40+971,95+106,40+103,90+103,90+14,40+133,72+270,19+48,76+705,63+130,80+7,20+41,25+83,35+5,41+269,90+53,90+33,00+288,00+56,00+99,45+418,50+18,00+122,56+529,60+212,00+177,85+96,00+31,40+70,90+97,00+166,80+99,50+257,00+39,00).

Відповідно до товарного чеку від 31.10.2020 року, наданого ФОП « ОСОБА_5 » встановлено, що позивачем також було сплачено кошти в розмірі 415,00 гривень за милиці пахвові підліткові «Норма Трейд» МПП-1 (а. с. 21).

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що частина медикаментів, зазначених у фіскальних чеках не відповідає лікарським призначенням, а саме: Нурофен, настойка глоду, настойка валер`янки, настойка пустирника 92,70 грн. (чек №134396), лікарський засіб др. лек. форм для внурт. наруж призн. 187,76 грн. (чек 20137), мило рідке 34,00 грн. (чек 126787), євромукоброл 50,00 грн. (чек 83089), мазі 181,00 грн. (чек б/н), аскорбінова кислота 14,40 грн. (чек 143287), Хелпекс антикола, стрепсил мед.лимон 133,72 грн. (чек 135515), таблетки від нудоти 53,90 грн. (чек 32), мінеральна вода 33,00 грн. (чек 128038), гумові вироби 257,00 грн. (чек 46, антисептик 18,00 грн. (чек 46), товар 166,80 (чек 49), антисептик 99,50 грн. (чек 46), що складає разом 1321,78 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку, що на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язаного з лікуванням у розмірі 13 438,53 грн. (14 345,31 + 415 1 321,78).

У розумінні п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV моральною шкодою є шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, який потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями.

Питання відшкодування страховиком моральної шкоди, заподіяної потерпілі особі внаслідок ДТП, врегульовано ст. 261 Закону України № 1961-IV, згідно якої страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Виходячи з вищенаведених положень, розмір моральної шкоди розраховується наступним чином: 13 438,53*5% = 671,93 грн. Отже, вказаний розмір моральної шкоди підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що «у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права».

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича є частково доведеними, а тому її треба задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування витрат на лікування потерпілого у ДТП неповнолітнього ОСОБА_2 , 2009 року народження, у розмірі 13 438 грн. 53 коп. та моральної шкоди в межах передбаченого ліміту її відшкодування страховиком - 5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 13 438 грн. 53 коп., тобто 671 грн. грн. 93 коп.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи з ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному частині задоволених вимог. В суді першої та апеляційної інстанції позивач при поданні позову та апеляційної скарги судовий збір не сплачував, будучи звільненим від його сплати в силу Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, який підлягав сплаті в дохід держави при зверненні позову до суду у 2021 році становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270 грн.*0,4 = 908 грн., а при поданні апеляційної скарги 1362 грн. (908*1,5).

Позов задоволений у загальному розмірі 14 110,46 грн. (13 428,53 + 671,93), що становить 91% від ціни позову 15 508,19 грн.

Тому в дохід держави з відповідача слід стягнути 908+1 362 = 2 270 * 91% = 2 065 грн. 70 коп.

Крім того, позивач у позові, а в подальшому в апеляційній скарзі просив стягнути витрати на правову допомогу, яку очікував понести в районному суді 100 000 грн., в апеляційному суді 10 000 грн.

До матеріалів справи додано договір на надання професійної правничої (правової) допомоги з АО «Автопоміч» від 31.05.2021 року, відповідно до п. 3.1.3 якого клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплатити послуги Адвокатського об`єднання на умовах даного договору. Відповідно до п.4 Договору вартість послуг адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено у додатку до цього договору.

Згідно з додатком №7 від 11.08.2021 року до договору про надання правової допомоги, який від імені клієнта ОСОБА_1 підписаний ОСОБА_6 на підставі довіреності № 674 від 20.05.2021 року, плата за надані Адвокатом послуги на виконання договору становить 1 500 грн. за 1 годину роботи. Інших додатків до договору ані позивачем, ані його представником до справи не додано.

До матеріалів справи не додано: довіреність ОСОБА_1 на представництво її інтересів ОСОБА_6 , з правом останнього укладати від її імені додаток до договору про надання правової допомоги з погодженням вартості послуг Адвокатського об`єднання у розмірі 1 500 грн. за 1 годину роботи.

Також не додано розрахунку судових витрат з викладенням часу витраченого адвокатом, а також доказів про здійснену позивачем оплату.

Оцінюючи дані обставини в сукупності, колегія суддів не вважає, що доданих документів достатньо для вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 травня 2022 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду у розмірі 13 438 гривень 53 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 671 гривень 93 копійки.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь держави судовий збір у загальному розмірі 2 065 гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків передбачених частиною 3 статті ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений: 09.05.2023 року.

Головуючий суддя: О.М. Таварткіладзе

Судді: А. П. Заїкін

С. О. Погорєлова