ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» березня 2023 року

м. Харків

справа № 639/9183/19

провадження № 22з/818/23/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідачі - Харківська обласна прокуратура, представниця відповідача - Крупська К. М., Луганська обласна прокуратура, Міністерство внутрішніх справ України, представник відповідача - Щепанський А. М., Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державна казначейська служба України, представник відповідача - Пузіков В. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року в складі судді Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який у подальшому уточнили.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено частково;

стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебування під слідством та судом у розмірі 700 000, 00 грн;

стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебування під слідством та судом у розмірі 500 000,00 грн;

в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Державна казначейська служба України, Луганська обласна прокуратура, Харківська обласна прокуратура, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України - задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року - змінено, скасовано його в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та закрито провадження у справі в цій частині;

роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що розгляд вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудових книжок (матеріальної шкоди), які є похідними від вимог щодо скасування наказів про звільнення, визнання недійсними записів про звільнення та зарахування до загального трудового стажу періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року та у відкритті провадження яких ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року відмовлено, відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду;

роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що в разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за їх заявою вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до окружного адміністративного суду;

абзаци 2,3 резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебування під слідством та судом, у розмірі 700 000, 00 грн;

стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебування під слідством та судом у розмірі 500 000,00 грн викладено в наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 700 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_2 500 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

в іншій частині судове рішення - залишено без змін.

13 березня 2023 року від ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. Вказав, що позивачі заявляли про стягнення судових витрат, в тому числі за надані послуги правової допомоги адвокатом, тому вважають за можливе заявити вимогу про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення вказаних витрат з відповідачів протягом п`яти днів з дня, коли вони довідались про результат розгляду справи.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 83 000,00 грн.

В суді апеляційної інстанції представник позивачів підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) та підтримані у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 712/8522/19 (провадження № 61-11155св2).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивачів в ході її розгляду судом першої інстанції та апеляційного перегляду представляв адвокат Надоля Є.В. на підставі договорів про надання правової допомоги від 24 грудня 2019 року № 363/Н-19 та № 364/Н-19 та ордерів від 28 грудня 2019 року № 1006591 та № 1006592.

Пунктом 3 договорів про надання правової допомоги передбачено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається у відповідному розрахунку, який є невід`ємним додатком до цього договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивачів надано розрахунок обсягу і вартості наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги у зв`язку із розглядом цивільної справи та детальний опис робіт (наданих послуг) від 11 березня 2023 року.

З вказаного розрахунку вбачається, що адвокатом Надолею Є.В. надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні послуги з правової допомоги в ході розгляду справи № 639/9183/19: аналіз законодавства та судової практики, вивчення наданих клієнтом документів протягом 1 години 30 хвилин вартістю 6000,00 грн, узгодження правової позиції, розробка стратегії ведення судової справи, збір та аналіз документів протягом 30 хвилин вартістю 2000,00 грн, підготовка до подання позовної заяви, витребування трудових книжок позивачів, витребування довідок про середній заробіток, витребування інформації в СІЗО, подання адвокатських запитів та витребування засвідчених копій документів у відповідачів та суду, редагування тексту позовної заяви, копіювання матеріалів, сканування матеріалів, аналіз чинного законодавства, подання позову до суду протягом 10 годин вартістю 40 000,00 грн; витрати на дорогу до суду протягом 3 години вартістю 3000,00 грн, представництво інтересів позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції протягом 2 годин вартістю 8000,00 грн; правова допомога при складанні апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року про відкриття загального провадження у справі в частині відмови у відкритті провадження за частиною позовних вимог протягом 1 години вартістю 1000,00 грн, представництво інтересів під час розгляду справи у Харківському апеляційному суді на ухвалу від 03 січня 2020 року (провадження № 22ц/818/1678/20) протягом 1 години вартістю 2000,00 грн; складання та подання клопотання про витребування матеріалів кримінальної справи з архіву вартістю 1000,00 грн; складання та подання касаційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року про відкриття загального провадження у справі в частині відмови у відкритті провадження за частиною позовних вимог та постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року протягом 2 годин вартістю 8000,00 грн; консультації позивачів та представництво інтересів під час розгляду справи у Жовтневому районному суді Харківської області, уточнення позовних вимог, Харківському апеляційному суді, подання документів через Електронний суд, складання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 3 годин вартістю 12 000,00 грн. Загальна сума витрат на правничу допомогу склала 83 000,00 грн.

Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового рішення та вказаного розрахунку, представником позивачів включено до суми витрат на правничу допомогу як витрати, понесені в ході розгляді справи судом першої інстанції, так і в ході апеляційного перегляду справи, в тому числі, розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі за частиною вимог, а також розгляду касаційної скарги на цю ухвалу та постанову суду апеляційної інстанції за результатами її перегляду.

Проте, суд апеляційної інстанції в межах розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не вправі вирішувати питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених в ході розгляду справи судом першої інстанції, адже до суду першої інстанції позивачі відповідних вимог не заявляли. У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 йшлось лише про відшкодування їм витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом кримінального провадження. Вимог щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в межах розгляду цієї цивільної справи позовна заява не містить та в ході розгляду справи позивачі таких вимог не заявляли. Відповідно судом першої інстанції це питання взагалі не розглядалось, оскаржуване рішення суду таких висновків не містить. Отже, апеляційний суд не має повноважень щодо ухвалення власного додаткового рішення стосовно судових витрат на правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, яким це питання не вирішувалось.

Щодо судових витрат, понесених у ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження за частиною позовних вимог та касаційної скарги на цю ухвалу і постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року за результатами її перегляду, то підстав для їх стягнення не вбачається, адже апеляційну і касаційну скарги залишено без задоволення. Крім того, питання щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, також вирішується судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, а не апеляційним судом.

Щодо судових витрат, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом рішення суду, судова колегія також не вбачає підстав для їх стягнення, адже всупереч вимогам статті 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі позивачі та їхній представник не зробили ані усної, ані письмової заяви щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в межах цієї цивільної справи.

В апеляційній скарзі позивачів не зазначено про понесення ними судових витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі та необхідність їх розподілу за результатами її перегляду.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07 березня 2023 року представник позивачів також підтвердив, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу стосуються саме витрат в межах розгляду кримінального провадження. Вимог про стягнення судових витрат у цивільній справі в порядку ЦПК України ним не заявлялось.

Будь-яких інших заяв чи клопотань щодо того, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані позивачами протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Незаявлення позивачами до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

При цьому, колегією суддів представнику позивачів було роз`яснено його право на подання відповідної заяви у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України. Проте таке право можливо реалізувати лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, чого представник позивачів не виконав.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні заяви представника позивачів про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, необхідно відмовити.

Таким чином, підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Луганської обласної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 28 березня 2023 року.