Справа № 127/8768/23
Провадження № 22-ц/801/1040/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Матківської М. В.,

учасники справи:

заявник Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Бойка В. М.,

у справі № 127/8768/23 за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

встановив:

У березні 2023 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що воно є організацією яка надає населенню послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання.

Разом з тим, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , заборгували підприємству за надані ним послуги в період з квітня 2020 року включно по січень 2023 року, сума яких становить 28 094,18 грн, до якої входить заборгованість за спожиті послуги 26 424,87 грн, сума втрат від інфляції 1 278,33 грн, 3% річних 390,98 грн.

З підстав, що боржники свої обов`язки по оплаті послуг з постачання теплової енергії не виконують, просило задовольнити заяву про видачу судового наказу про стягнення боргу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2023 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

Відмова вмотивована відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, що вказує на наявність спору про право.

Не погоджуючись з ухвалою суду, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та споживачами виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання, що свідчить про існування договірних правовідносин в сфері постачання теплової енергії та гарячої води, а отже у суду не було підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу від боржників не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, що передбачено частиною третьою статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з приписами частини другої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (пункт 1 частини першої статті 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій зазначало, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг підприємства (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

За період з квітня 2020 року включно по січень 2023 року споживачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгували КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за отримані комунальні послуги суму у розмірі 26 424,87 грн.

В заяві підприємство вказувало, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, опублікувавши на веб-сайті підприємства https://www.vmte.vn.ua Типові індивідуальні договори приєднання, які починають діяти з 1 листопада 2021 року та вважається, що вони укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем фізичною особою.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, дійшов висновку, що заява КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу не підлягає задоволенню з огляду на те, що до заяви не було додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

За змістом частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Водночас не будь-яка вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг підлягає задоволенню в порядку наказного провадження.

Так, відповідно до пунктів 3 та 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу обов`язково додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч зазначеним вище вимогам, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до заяви не додано копію підписаного сторонами договору (електронного договору), укладеного між заявником та боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості.

Доказів про існування договірних відносин між заявником та боржниками в період з квітня 2020 року по січень 2023 року до заяви не додано. При цьому у тексті заяви про видачу судового наказу є посилання лише на умови типових договорів як підставу виникнення у боржників сплачувати за постачання теплової енергії та гарячої води.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржників можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Доводи апеляційної скарги про розміщення Типових договорів на офіційному сайті в установленому законом порядку та те, що вони є у вільному доступі, що свідчить про виниклі між сторонами договірні відносини само по собі не свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції та не доводить факту безспірності заявленої грошової вимоги.

В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, і видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин, оскільки така обставина належить до предмета доказування.

В апеляційній скарзі заявник посилається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, згідно з якою факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу в зв`язку із недотриманням заявником вимог пункту 3 частини третьої статті 163 ЦПК України.

Так само не спростовують правильні висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що відсутність укладеного письмового договору не звільняє споживача від обов`язку по оплаті фактично спожитих послуг.

Водночас відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали місцевого суду відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

М. В. Матківська