Справа № 509/7528/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в приміщенні суду заяву представника позивача адвоката Коломійчука Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано незаконними та скасовані накази філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 23.11.2021 № 35/Д, від 25.11.2021 № 36/Д, від 26.11.2021 № 37/Д, від 17.02.2022 № 30 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Визнано незаконним та скасовано наказ виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця» № 83/ос від 01.03.2022 року. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця». Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 3 716 (три тисячі сімсот шістнадцять) грн. 40 коп. Ухвалено допустити негайне виконання судового рішення у справі в частині поновлення на роботі ОСОБА_1

08.02.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Коломійчука А.С. про ухвалення додаткового рішення у даній справі, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому він вимушений звернутися з заявою до суду та просить ухвалити по справі № 509/7528/21 додаткове рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати його звільнення до дати видання відповідачем - Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця».

Так, згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи із наявними в них заявою та рішенням суду, суд приходить до висновку відмову в задоволенні вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою від 22 серпня 2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області прийнято заяву про зміну предмету позову в рамках цивільної справи № 509/7528/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням вказаної заяви.

Відповідно до вказаної заяви позивач просив суд: визнати незаконними та скасувати накази філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 23.11.2021 № 35/Д, від 25.11.2021 № 36/Д, від 26.11.2021 № 37/Д, від 17.02.2022 № 30 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнати незаконним та скасувати наказ виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця» № 83/ос від 01.03.2022 року.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця».

Судові витрати покласти на відповідача та допустити негайне виконання рішення у справі.

Представник позивача, обгрунтовуючи свою заяву, посилається на ч. 2 ст. 235 КЗпП, згідно з якою при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом з тим, в постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Вимога про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлялося, обґрунтувань та пояснень щодо такої вимоги або ж доказів сторона позивача не подавала, тому суд в свою чергу її не розглядав.

Судом дана оцінка всім доводам і доказам учасників справи, винесено остаточне процесуальне рішення по справі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що квитанціями про оплату судового збору, які містяться в матеріалах справи підтверджено оплату трьох позовних вимог немайнового характеру - позовна заява станом на 2021 рік та однієї вимоги немайнового характеру позовна заява зі змінами 2022 року, про що булу зазначено і в рішенні суду. Судового збору за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу сплачено позивачем не було.

Згідно з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Проте у частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно сплачувати судовий збір.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вимоги заяви не вказують на наявність підстав для винесення додаткового рішення в розумінні норм статті 270 ЦПК України.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Є. М. Панасенко