Справа № 491/1198/23
УХВАЛА

24 жовтня 2023 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій ДСНС України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВЛА:

До Ананьївського районного суду Одеської області разом із позовною заявою 23 жовтня 2023 року о 16 годині 39 хвилин за вхідним номером 2600/23-В від 23 жовтня 2023 року надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича, який діє на підставі ордеру серії ВН №1295125 від 23 жовтня 2023 року, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій ДСНС України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном.

Згідно заяви предметом спору по даній справі є визнання права власності за позивачем на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю. В зазначеній квартирі позивач проживає із своєю сім`єю на протязі більш ніж 10 років, що надає підстави для звернення до суду із захистом своїх прав. Але в серпні 2023 року позивач отримав листа датованого 04 травня 2023 року №01-156 від відповідача, в якому йшлось, що позивач, нібито є саме наймачем службового (відомчого) житлового приміщення, яке знаходиться на балансі відповідача. В свою чергу, начебто позивачу було роз`яснено особливості договору найму службового житлового приміщення та повідомлено, що 3 СЦІПР ДСНС України не може вільно користуватися та володіти своїм майном, тобто використовувати вказану квартиру для проживання діючих осіб рядового і начальницького складу та працівників, які виконують свої службові обов`язки в тому числі участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в умовах воєнного стану. Також в листі позивачу нібито роз`яснено, що згідно ст.124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Слід зауважити, що ані позивач, ані її чоловік ніколи не були робітниками і службовцями вказаної установи, та відповідно не припиняли трудові відносини із відповідачем. Отже, вказаним листом відповідач вимагав звільнити житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та передати його до ЖКВ Центру в термін до 1 червня 2023 року. Таким чином є обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено чи унеможливлене виконання рішення суду, адже позивач разом із її сім`єю можуть бути виселені із спірної квартири до прийняття рішення по дійсній справі.

У зв`язку з наведеним представник заявника просить задовольнити заяву в повному обсязі.

Водночас 23 жовтня 2023 року в подальшому до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого О. М. про забезпечення позову за вхідним номером ЕП-412/23-В від 23 жовтня 2023 року, та до неї додано лист, в якому представник заявника просить заяву про забезпечення позову, яка надійшла напередодні, не розглядати, оскільки в ній помилково зазначені некоректні відомості, а заяву про забезпечення позову, яку він подав разом із цим листом, просить задовольнити.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви в межах вирішення зазначеної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.7 ст.53 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Тобто, з вказаної норми вбачається, що ЦПК передбачено постановлення ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову або про відмову у її задоволенні. Залишення без розгляду такої заяви нормами ЦПК не передбачено.

Водночас, беручи до уваги лист представника заявника, який скористався своїм процесуальним правом щодо розгляду поданої ним заяви про забезпечення позову від 23 жовтня 2023 року за вхідним номером 2600/23-В від 23 жовтня 2023 року, як такої, що подана з помилково зазначеними некоректними відомостями, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

Керуючись ст.53, 149, 150 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича про забезпечення позову від 23 жовтня 2023 року за вхідним номером 2600/23-В від 23 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій ДСНС України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Надєр Л.М.

Ухвала набула законної сили "____"______________20_____року.