ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6958/23
провадження № 2/753/1745/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - адвоката Авраменко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-Технічний комплекс «Електроприлад» про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв`язку із порушенням строків виплати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки та стягнення вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року адвокат Авраменко Олена Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-Технічний комплекс «Електронприлад» про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв`язку із порушенням строків виплати у сумі 350 668,07 грн., стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у сумі 220 149,60 грн. та стягнення вихідної допомоги у сумі 13 880,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19 лютого 2015 року по 05 жовтня 2021 року позивач працював у ПАТ «НТК «Електронприлад» на посаді головного інженера. Наказом № 651-к від 05 жовтня 2021 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі положень пункту 1 статті 40 КЗпП України.

У зв`язку із несплатою відповідачем позивачу належних йому виплат та заробітної плати, позивач був змушений неодноразово звертатись до суду. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року у справі № 753/23196/21 стягнуто на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 117 552,87 грн. за період з 10.06.2021 по 05.10.2021 (81 робочий день), та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15 494,40 грн. за період з 06.10.2021 по 09.11.2021 (24 робочих дні). 01 грудня 2022 року Київським апеляційним судом ухвалено постанову у справі № 753/18355/21, якою вирішено стягнути з відповідача на користь позивача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 939 867,53 грн. за період лютий 2020, березень 2020, вересень 2020, березень 2021, квітень 2021 та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 100 087,35 грн. за період з лютого 2020 по серпень 2021 року.

Як зазначає позивач, нараховану заробітну плату за результатами цих судових процесів відповідач сплатив лише 22 березня 2023 року.

З огляду на несвоєчасне проведення з ним розрахунку при звільненні позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 117 КЗпП України за період з 10 листопада 2021 року - дати, до якої було нараховано розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку у судовій справі № 753/23196/21, по день фактичного розрахунку - 22 березня 2023 року (340 робочих днів) 220 149, 60 грн. середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (без віднімання сум податків та зборів).

Також, з урахуванням фактичної дати сплати заробітної плати відповідачем позивач просити суд стягнути на свою користь компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період з вересня 2021 року по лютий 2023 року, розмір якої за його розрахунком становить 350 668 грн. 07 коп.

Крім цього, посилаючись на положення статті 44 КЗпП України, просить стягнути на його користь вихідну допомогу при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку у сумі 13 880, 40 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/6958/23 за вказаним позовом за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

29 серпня 2023 року відповідач подав відзив на позову, в якому заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що (1) стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні за період з 11 листопада 2021 року по день фактичного розрахунку тобто по 22 березня 2023 року суперечить чинним положенням статті 117 КЗпП України, оскільки такий період перевищує шість місяців; (2) наявні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, зокрема звернення позивача з позовом у цій справі більш ніж через 20 місяців після звільнення з роботи, наявність попередніх судових проваджень щодо стягнення належних позивачу сум, відсутність у відповідача умислу на виникнення заборгованості перед позивачем, вжиття заходів щодо зменшення заборгованості перед працівниками в тому числі і позивачем, стратегічну важливість підприємства для економіки і безпеки держави; (3) виплатив позивачу суму вихідної допомоги 26 червня 2023 року, у зв`язку із чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

04 вересня 2023 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій заперечив проти наведених доводів відповідача.

23 жовтня 2023 року представник відповідача подав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи розрахунковий лист ОСОБА_1 за жовтень 2021 року, який містить інформацію про нарахування і виплату суми вихідної допомоги.

Щодо вимог про стягнення суми вихідної допомоги суд зазначає, що відповідно до положень статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Позивача було звільнено з посади на підставі положень пункту 1 статті 40 КЗпП України, а отже, з урахуванням згаданих вище норм та викладених фактичних обставин, позивач має право на стягнення з відповідача суми вихідної допомоги, розмір якої за його розрахунками становить 13 880,40 грн.

Водночас, 23 жовтня 2023 року представник відповідача подав до суду розрахунковий лист ОСОБА_1 за жовтень 2021 року на загальну суму до виплати - 66 330,40 грн., у якому до нарахувань включно вихідну допомогу у сумі 24 922,96 грн. Згідно з платіжною інструкцією від 26 червня 2023 року відповідач виплатив позивачу суму у розмірі 66330,40 грн. з призначенням платежу «Зар. плата за жовтень 2021 р.».

Як визначено пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зробила висновок, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, після звернення позивача із позовом у цій справі відповідач сплатив суми вихідної допомоги, що свідчить про відсутність між сторонами спору щодо цих вимог, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 89, 255, 256, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі у справі № 753/6958/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-Технічний комплекс «Електроприлад» про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв`язку із порушенням строків виплати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки та стягнення вихідної допомоги в частині стягнення суми вихідної допомоги у розмірі 13880,40 грн.- закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2025 року.

Суддя О.В. Якусик