10.04.2023 Справа № 363/1568/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Редкач М.В., за участю відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації),-

встановив:

15.06.2022 року представник позивача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвокат Усенко А.М. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ПЗУ Ураїна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 10188,40 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2 481,00 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 05.09.2018 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ТОВ "ЗЕНАЛ" ЛТД було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ. 131013, предметом якого є страхування автомобіля «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_1 . 28.08.2019 р. в с. Нові Петрівці, по вул. Свято-Покровська. 104. трапилась дорожньо- транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «SUBARU» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , якого Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2019 року, у справі №363/3806/19 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 30.08.2019 року до Позивача звернувся Потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи з рахунків СТО здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в загальному розмірі 75 088,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 35807 від 27.09.2019 р. та платіжним дорученням № 9070 від 28.11.2019 р. Позивач звернувся до Страхової компанії Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме: у розмірі 64 899,60 грн. На теперішній час залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме: 10188,40 грн.На адресу Відповідача направлено претензію щодо виплати суми (різниці) страхового відшкодування, яка була проігнорована та жодних дій спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку з боку Відповідача не було здійснено. У зв`язку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.07.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2022 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі у вказаній цивільній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.12.2022 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, 09.08.2022 року засобами поштового зв`язку подане клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

У судовому засіданні відповідач - ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні позовної заяви, раніше подав пояснення по справі, в яких зазначив, що в позовній заяві не міститься жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розрахунку розміру збитку завданого власнику автомобіля, а тому неможливо встановити реальний розмір збитків завданих в даному ДТП. Також немає доказів того чи відремонтований автомобіль станом на момент подання позовної заяви та розгляду справи. Зазначив також, що ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова Група «ТАС» становить 100 000,00 грн і даний ліміт не було використано у повному розмірі, то Відповідач не несе відповідальність за завдану власнику Автомобіля шкоду, оскільки вона не перевищує даного ліміту.

Третя особа, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не направили.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Зенал ЛТД» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким страховик застрахував майнові інтереси старахувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «ЗЕНАЛ» ЛТД.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до Полісу № АМ/7859186 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «СГ «ТАС» зі страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. Строк дії вказаного полісу з 00.00 год. 28.06.2019 року до 27.06.2020 року.

Як вбачається з Постанови Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2019 року по справі № 363/3806/19, 28.08.2019 року близько 09 год. 55 хв., гр. ОСОБА_1 в Київській області, Вишгородського району, в с. Нові Петрівці по вул. Свято Покровська, 104, керуючи автомобілем SUBARU д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

До матеріалів справи долучені також протокол технічного огляду КТЗ від 03.09.2019 р., додатковий протокол технічного огляду КТЗ від 15.10.2019 р., ремонтна калькуляція №218308 від 24.09.2019 р. з зазначеною вартістю ремонту 193 904, 62 грн., аркуш перевірки даних № 218308 від 24.09.2019 р.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA010/L02/01 від 27.09.2019 та страховим актом № UA010/L02/01 від 27.09.2019, позивачем здійснена виплата страхового відшкодування на користь ФОП ОСОБА_3 в розмірі 62366,00 грн., що підтверджується доданим платіжним дорученням № 35807 від 27.09.2019.

Згідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA010/L02/02 від 22.11.2019 та страховим актом № UA010/L02/02 від 22.11.2019, позивачем здійснена виплата страхового відшкодування на користь ФОП ОСОБА_3 в розмірі 12722,00 грн., що підтверджується доданим платіжним дорученням № 9070 від 28.11.2019.

31.12.2019 р. за вих. № 10946/Р ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направило на адресу АТ «СГ «ТАС» вимогу в порядку суброгації № 603/2019 на суму 75 088,00 грн.

Як вбачається з направленої на адресу ОСОБА_1 претензії за вих. № 1487559 від 25.01.2021 р. щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП 25.01.2021 р. транспортний засіб «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 було застраховане у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування транспортних засобів № АМ.131013, за яким останній здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 75 088,00 грн. Оскільки між ОСОБА_1 та АТ СГ ТАС було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, останній здійснив часткове відшкодування шкоди на користь ПАТ «СК «ПЗУ УКраїна». При цьому не погашеною залишилась сума в розмірі 10 188,40 грн.

У відповідь на вище зазначену претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», АТ «СГ «ТАС», що встановлений договором страхування розмір страхової суми є достатнім для повного страхового відшкодування та просить з усіх питань, пов`язаних з розміром суми страхового відшкодування по даному конкретному страховому випадку звертатися безпосередньо до його страховика АТ «СГ «ТАС».

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільний кодексом України.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (пункт 1.1 Закону № 1961-IV).

Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування" (пункт 1.2 Закону № 1961-IV).

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (пункт 1.3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

На виконання умов добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №131013 від 05.09.2018 року ПрАТ « СК "ПЗУ Україна" було виплачено в користь ФОП ОСОБА_3 , яке здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля, в рахунок відшкодування збитків грошові кошти в сумі 62366, 00 грн. та 12722,00 грн., а всього 75088,00 грн.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

Отже, відносини між ПрАТ СК "ПЗУ Україна" та ТОВ «ЗЕНАЛ» ЛТД у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ТОВ «ЗЕНАЛ» ЛТД, в порядку суброгації.

Відносини ж між ОСОБА_1 та його страховиком АТ « СГ«ТАС» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19); Постанова ВС від 24 березня 2021р. у справі № 523/3212/19).

Окремо суд звертає увагу на те, що згідно правових позицій, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність обов`язок відшкодування спричиненої нею шкоди може бути покладений виключно у розмірі перевищення такої шкоди над лімітом страхової відповідальності.

Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7859186 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100 000 грн.

Судом встановлено, що розмір шкоди, спричиненої ДТП був меншим від страхового ліміту 100 000,00 грн.

Зважаючи на викладене, правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 10 188 грн 40 коп., суми страхового відшкодування суд не вбачає.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації).

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 20.04.2023 року.

Головуючий: М.Б.Баличева