КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 755/6065/23
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мустіпан Ольги Володимирівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року (суддя Яровенко Н.О.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту реєстрації шлюбу,

встановив:

у травні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючі заявлені вимоги, заявник зазначав, що він є правнуком по материнській лінії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловіком якої був ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . У той же час, у ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Заявник стверджував, що в нього виникла необхідність встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки свідоцтво про одруження втрачено, а встановлення даного факту йому необхідно для формування генеалогічного древа з метою встановлення родинних зв`язків та для подальшого звернення, як правнук репресованих родичів ОСОБА_6 (бабусі) в архіви СБУ, а також до державних архівів для відновлення свого роду по лінії ОСОБА_6 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мустіпан О.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції,

порушення судом норм процесуального права.

Представник заявника зазначає, що суду надані всі наявні у заявника документи у підтвердження його вимог, а у разі наявності документу, який підтверджує факт шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , у заявника не було б необхідності звертатися до суду з даною заявою.

Також представник заявника вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що встановлення даного факту не породжує юридичних наслідків, оскільки заявник зазначив, що встановлення даного факту йому потрібно для формування генеалогічного древа та подальшого звернення як правнук репресованих родичів ОСОБА_6 (бабусі) в архіви СБУ, а також до державних архівів для відновлення свого роду по лінії ОСОБА_6 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання свого представника не направив, 6 жовтня 2023 року надіслав до апеляційного суду лист про розгляд справи у відсутність представника відповідно до фактичних обставин справи (с.с.65).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Мустіпан О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до архівного витягу з Державного архіву Запорізької області від 30 жовтня 2019 року №01-32/б-2410, в метричній книзі реєстрації актів цивільного стану про народження за 1897 рік міститься запис про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_9 , матір - ОСОБА_10 (с.с.4).

Згідно архівного витягу з Державного архіву Запорізької області від 30 жовтня 2019 року №01-32/б-2509, в метричній книзі реєстрації актів цивільного стану про народження за 1897 рік міститься запис про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_11 , матір - ОСОБА_12 (с.с.6).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 28 липня 2020 року, ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , а його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_14 (с.с.9-10).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованим 30 жовтня 2020 року, посвідчено факт народження ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 , батько - ОСОБА_3 , матір - ОСОБА_16 (с.с.9-10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 29 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , батько - ОСОБА_17 , матір - ОСОБА_5 (с.с.18-19).

У листі Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 листопада 2020 року № 2634/20.6-20 зазначено, що за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (с.с.23-24).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що

заявником не надано суду доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Також суд першої інстанції зазначив, що юридичний факт, який просить встановити заявник, не породжує жодних юридичних наслідків для нього, оскільки від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, оскільки від їх встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав.

Частина 2 статті 315 ЦПК України визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Звертаючись до суду даною заявою, ОСОБА_1 зазначав, що метою встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є формування генеалогічного древа з метою встановлення родинних зв`язків та для подальшого звернення до архівів СБУ та державних архівів для відновлення свого роду по лінії ОСОБА_6.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18, зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на

підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, заявником не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі.

Крім того з наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , був сином, а не чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також заявником під час розгляду справи, з урахуванням підстав, якими обґрунтовано заяву про встановлення факту реєстрації шлюбу, не доведено, що встановлення цього факту має для нього юридичне значення, оскільки доказів, які б давали підстави вважати, що він обмежений у праві звернення до зазначених ним архівів суду не надано.

Таким чином, враховуючи ненадання заявником доказів на підтвердження факту, який він просив встановити у судовому порядку, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви. Крім цього правильним є і висновок суду про те, що заявник звернувся до суду за встановленням юридичного факту, який не породжує юридичних наслідків, якщо оцінювати зазначену ним у заяві мету, а тому, такий факт не підлягає встановленню у судовому порядку, оскільки від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Інші доводи апеляційної скарги заявника не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення.

При цьому, докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не встановила підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мустіпан Ольги Володимирівни залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 березня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук