УХВАЛА

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 454/2287/23

провадження № 61-15378 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду міста Києва, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва, держави Україна в особі Державної казначейської служби України, у якому просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 травня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог до Шевченківського районного суду міста Києва про відшкодування шкоди на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, у якій просив їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Заявник вважає, що суди попередніх інстанцій порушили норми статей 8, 40, 55, 56, 129-1, 151-2 Конституції України, статей 26, 28, 82, 186, 263 ЦПК України та статті 1176 ЦК України. Тобто, суди не вказали, які саме норми закону забороняють йому направляти або судам розглядати його позовну заяву до Шевченківського районного суду міста Києва про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, що спричинило приниження його честі, гідності, ділової репутації та не розглянули його позов по суті на підставі статті 1176 ЦК України, а також не роз'яснили йому, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Крім того, вказує, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 грудня 2020 року справа № 752/17832/14-ц, від 27 листопада 2019 року справа № 242/4741/16-ц, від 25 березня 2020 року справа № 641/8857/17, від 11 листопада 2020 року справа № 9901/845/18, від 09 грудня 2020 року справа № 9901/613/18.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частина третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 454/3208/16-ц.

Установивши, що позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги до Шевченківського районного суду міста Києва про відшкодування шкоди, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в частині вказаних вимог на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 грудня 2020 року справа № 752/17832/14-ц, від 27 листопада 2019 року справа № 242/4741/16-ц, від 25 березня 2020 року справа № 641/8857/17, від 11 листопада 2020 року справа № 9901/845/18, від 09 грудня 2020 року справа № 9901/613/18, оскільки висновки суду касаційної інстанції у наведених справах зроблені за встановлення інших фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та внесення до Конституційного Суду України подання щодо тлумачення норм права вирішенню не підлягають.

Керуючисьчастинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду міста Києва, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара