Справа № 158/1319/23
Провадження № 2-о/0158/37/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
представника заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи Гудкової М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Ківерцівський відділ Управління державної міграційної служби у Волинській області про встановлення факту постійного проживання на території України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.
Заява обґрунтована тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Скреготівка Ківерцівського району Волинської області. З часу народження по даний час постійно проживає на території України, жодного разу не залишала територію України. У 1965 році ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у виконавчому комітеті Грем`яченської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, а в 1972 році разом із чоловіком переїхала на постійне місце проживання в с. Шатава Дунаєвського району Хмельницької області. У 1972 році захворіла на психічну хворобу. З 1991 року перебувала на лікуванні в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР, звідки 20.12.1993 була переведена в ХОПЛ №3 с. Яблунівка Славутського району Хмельницької області. Додому не виписувалась, а тільки переводилась з однієї психіатричної лікарні в іншу.
Заявник зазначає, що через постійні переїзди з лікарню у лікарню вона втратила паспорт громадянина СРСР. Вона зверталася із заявою до Ківерцівського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак їй було відмовлено у видачі паспорта та роз`яснено на право звернення до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991. Встановлення юридичного факту їй потрібно для отримання паспорту громадянина України, тому вона просить суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та (або) 13.11.1991.
Представник заінтересованої особи подала до суду письмові пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки надані заявником документи не підтверджують факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Також зазначила, що згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС у Волинській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться. Крім того, відповідно до баз даних УДМС у Волинській області інформація щодо документування заявника паспортом громадянина України, а також звернення останньої із заявою про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відсутня. Крім того, зазначила, що у повному витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дата народження ОСОБА_4 значиться 1942 рік, тоді як у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак у своїй заяві заявник вказала дату свого народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні представник заявника просила заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.
Представник заінтересованої особи у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є донькою заявника. З 2021 року вона здійснює догляд за ОСОБА_2 , яка проживає на даний час із нею. Жодних відомостей про місце перебування матері у 1991 році їй не відомо. Крім того, їй не відомо точної дати народження заявника, відомо лише, що вона народилася у 1942 році.
Заслухавши учасників судового процесу, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З наведеного слідує, що у судовому порядку встановлюються виключно такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав заявника та за умови, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно із п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Згідно із п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Враховуючи наведене, належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до акта №2 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця поживання особи від 31.03.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.10.2021 фактично проживає в сім`ї своєї дочки ОСОБА_5 без реєстрації (а.с.12).
Згідно із відомостей з погосподарської книги виконкому Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №9 за 1971-1973 роки, 08.08.1972 ОСОБА_2 , 1942 року народження, прибула у с. Шатава Дунаєвецького району Хмельницької області (а.с.13). У погосподарських книгах виконкому Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №9 за 1974-1976 роки, №14 за 1980-1982 роки, №10 за 1983-1995 роки та №14 за 1996-2000 роки відсутні відомості про ОСОБА_2 (а.с.13).
Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою чи знятою з реєстрації не значиться (а.с.29-30).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.06.2023 задоволено клопотання заявника про витребування доказів та витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради інформацію про перебування ОСОБА_2 на лікуванні в даному закладі в 1991 році, зокрема станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991.
Відповідно до листа від 16.06.2023 №3065 Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» повідомило, що у медичному закладі медичні карти зберігаються лише з 1997 року, тому надати витребувану інформацію немає можливості (а.с.53).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.07.2023 задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та витребувано з Ківерцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_8 , 1971 року народження; ОСОБА_9 , 1966 року народження; ОСОБА_10 , 1968 року народження; ОСОБА_11 , 1974 року народження.
У наданих повних витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей ОСОБА_2 , значаться різні дати народження заявника: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 15.06.1942 (а.с.69-77).
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б достовірно та переконливо підтверджували б факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991 та (або) на 13.11.1991.
Також із наданих заявником документів неможливо встановити достовірну дату народження заявника. А допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 лише підтвердила факт проживання заявника разом із нею з 2021 року.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та (або) станом на 13 листопада 1991 року слід відмовити.
Керуючись статтями 77-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та (або) станом на 13 листопада 1991 року відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2023 року.

Заявник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Ківерцівський відділ Управління державної міграційної служби у Волинській області (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Градний Узвіз, буд. 4; ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова