Справа № 637/585/21
Провадження № 2/529/292/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Скрипник Р.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявлють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті, встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків нікчемності,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті, встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків нікчемності.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)" вказана цивільна справа надійшла до Диканського районного суду Полтавської області із Шевченківського районного суду Харківської області.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 02.05.2023 вказану прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням у ній підготовчого засідання та викликом для участі у ньому учасників справи.

З наявних у матеріалах справи поштових рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що повідомлення суду про призначення підготовчого засідання у справі та судові повістки були вручені позивачу ОСОБА_1 13 вересня 2023 року та 04 жовтня 2023 року за адресою, вказаною у позові як адреса для листування з позивачем.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 у справі № 9901/471/21, саме позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду, а положення КАС не покладають на суд обов`язку встановлювати обсяг повноважень та особу того, хто поставив підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення щодо отримання такої кореспонденції, якщо її було доставлено за вказаною самим позивачем адресою для листування.

Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України позивач ОСОБА_1 також неодноразово повідомлявся про судовий розгляд справи шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Судом було здійснено спроби зв`язатися з позивачем за вказаним у позовній заяві номером телефону, однак зв`язок за цим номером телефону відсутній.

Для забезпечення права позивача на отримання інформації про судовий розгляд справи, недопущення порушення його прав на справедливий суд та доступ до правосуддя, з метою повного, об`єктивного та оперативного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу від 17.07.2023 про зобов`язання Міністерства соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно зокрема позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Міністерства соціальної політики України від 15.08.2023, відомості про позивача ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу, відсутні.

Таким чином, судом було вжито вичерпних заходів щодо належного повідомлення позивача ОСОБА_1 про судовий розгляд справи, однак позивач в підготовче засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав, в тому числі і про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд зауважує, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Неодноразове належне повідомлення позивача ОСОБА_1 про судове засідання, його повторна неявка у засідання, відсутність у справі заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позбавляє суд можливості проведення судового розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки позивача, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Сама по собі неявка позивача може свідчити про втрату інтересу до вирішення справи. Вирішення спору у такому випадку є порушенням диспозитивності за відсутності клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Вказане вище взаємоузгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду в справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, згідно якого, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вказане вище у сукупності, те, що позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`явився в підготовче засідання, позивачем не надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, беручи до уваги те, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи та повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків, при цьому не цікавиться станом розгляду поданого ним позову та не вживає дій щодо повідомлення суду своєї теперішньої позиції щодо цього позову, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду у загальному розмірі 2 270,00 грн поверненню позивачу не підлягає.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 131, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 260, 261, п. 16 ч. 1 ст. 353, ст. ст. 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявлють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті, встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків нікчемності - залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача ОСОБА_1 .

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду у загальному розмірі 2 270,00 грн поверненню позивачу не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її постановлення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко