УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

Справа № 317/6499/23

Провадження № 2-н/317/1548/2023

09 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Каряка Д.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до суду з заявою, в якій просить: видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 44 926 грн. 64 коп. та витрати на оплату судового збору у сумі 268 грн. 40 коп.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, а також, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заборгованість ОСОБА_1 виникла за період з 01.05.2019 по 01.08.2023 у розмірі 44 926 грн. 64 коп., тобто за період більший ніж три роки до дати звернення з заявою про видачу судового наказу до суду.

Із зазначеними вимогами заявник звернувся до суду 03 листопада 2023, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦПК України трирічного строку позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період поза межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при видачі судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, він буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Враховуючи викладене, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити, оскільки, подана заява містить вимогу про стягнення з боржника заборгованості за період, що перевищує строк позовної давності, роз`яснивши заявнику його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись статтями: 163, 165, 166, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя: Д.О. Каряка