Справа № 946/2509/23
Провадження № 2/946/2239/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08.07.2021 року відповідачка надала йому нотаріально посвідчену довіреність №1338, якою уповноважила позивача бути її представником щодо вирішення будь-яких питань, що стосуватимуться продажу, зокрема, належної їй всієї частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана довіреність була видана строком на три роки, тобто, до 08.07.2024 року. В цей же день 08.07.2021 року відповідачка отримала від позивача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США за продаж йому по вказаній довіреності вказаного житлового будинку, про що нею власноручно була складена розписка. З метою підготовки документів для належного оформлення правочину купівлі-продажу житлового будинку, позивачем, як представником відповідачки за довіреністю, 16.07.2022 року були виготовлені технічний паспорт на даний будинок та 19.08.2022 року замовлена та отримана довідка №630 з КП «Ізмаїльське МБТІ». Однак, коли позивач звернувся до нотаріуса щодо належного оформлення ним на підставі вказаної довіреності договору купівлі-продажу цього нерухомого майна, то дізнався, що 30.08.2022 року дія вказаної довіреності відповідачкою була припинена, а 22.09.2022 року вона уклала договір дарування належної їй частки вказаного нерухомого майна своїй дочці ОСОБА_3 . При цьому, отримані від позивача кошти у розмірі 10 000 доларів США відповідачка не повернула по теперішній час. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь безпідставно отримані від нього грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США та судовий збір у розмірі 3656 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Волкогонов О.К. надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Дана довіреність видана строком на три роки і дійсна до 08.07.2024 року.
Відповідно до розписки від 08.07.2021 року, підписаної ОСОБА_2 , остання продала будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за довіреністю ОСОБА_1 за 10 000 доларів США. Претензій не має, в суд звертатися не буде. Грошові кошти отримала у повному обсязі (а.с.9).
Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №630 від 19.08.2022 року співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 (1/6 частка), ОСОБА_2 (4/6 частки), ОСОБА_3 (1/6 частки) (а.с.10).
Згідно з Витягу (скороченого) з Єдиного реєстру довіреностей від 06.04.2023 року №49712483 дія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. 08.07.2021 року, зареєстрованої в реєстрі №1338, виданої строком до 08.07.2024 року, припинена (а.с.13).
Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. 22.09.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №2803 ОСОБА_2 (дарувальник) передала у власність ОСОБА_3 (обдарована) нерухоме майно 4/6 часток земельної ділянки площею 0,0489 га та 4/6 часток житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).
Позивач в позові зазначає, що коли він звернувся до нотаріуса з метою належного оформлення ним на підставі довіреності договору купівлі-продажу нерухомого майна, то дізнався, що 30.08.2022 року дія довіреності від 08.07.2021 року відповідачкою була припинена, а 22.09.2022 року вона уклала договір дарування належної їй частки вказаного нерухомого майна своїй дочці ОСОБА_3 . Однак, отримані від позивача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США ОСОБА_2 не повернула по теперішній час.
В силу ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.
Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 безпідставно отримані нею грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США.
Положення глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:
1) необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої;
2) необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої особи відбулось без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, або коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала.
Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з`ясування, чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для отримання майна.
Тобто, головною умовою для можливого звернення до будь-якої особи з вимогами про повернення безпідставно набутого майна - є факт набуття або збереження такого майна (в даному випадку - грошових коштів) саме цією особою.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі « Голдер проти Сполученого Королівства » ( Colder v. the United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ».
Згідно ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Із матеріалів справи вбачається, про те, що ОСОБА_2 набула у власність грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які отримані нею від позивача ОСОБА_1 без жодних на те належних правових підстав, оскільки, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс 14 який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.
В даному випадку будь-яка правова підстава для набуття майна (грошових коштів) у ОСОБА_2 відсутня, тому остання зобов`язана повернути позивачу це майно (грошові кошти).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 безпідставно набуті нею грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США на користь позивача ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.
Згідно з ч. 1ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.
Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до письмової довідки про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, вбачається про те, що курс долара США на день винесення рішення судом складає у розмірі 1 долар - 36,3688 гривен.
Згідно зі ст. 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України в гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про стягнення грошової суми в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню у іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.
Відповідно до ст. ст. 76 - 83 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, оскільки відповідачка на день подання позову до суду набуті грошові кошти позивачу не повернула, суд приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, та стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутого майна (грошових коштів) у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ складає суму у розмірі 363 688 гривень на користь позивача ОСОБА_1 .
За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3656 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5,10,11,12,13,76-83,89,141,263-265,280-282; 354-355 ЦПК України, ст. 11, 16,192,202-203, 524,523-526,1212 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , про повернення безпідставно набутого майна задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », безпідставно набуте майно (грошові кошти) у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення суду становить 363 688 (триста шістдесят три тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », судовий збір у розмірі 3656,00 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень нуль копійок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко