Справа № 737/583/23
Проваждення № 2/737/186/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу № 737/583/23
за позовомОСОБА_1
до Куликівської селищної ради
треті особи приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П.
державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В.В.
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явились

в с т а н о в и в :

11 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 , який на день смерті проживав зі своєю дружиною, бабою позивача ОСОБА_3 . ОСОБА_2 заповіту не склав. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя. Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувлася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все належне їй майно після своєї смерті заповідала позивачу. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , яке належало спадкодавцю. Позивач спадщину після померлої баби прийняв, проте нотаріус відмовив позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно посилаючись на те, що спадкодавець за життя не оформила відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої баби ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 11.09.2023.

В підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради.

Треті особи надали суду заяви, в яких не заперечують проти задоволення позову, просять справу розглянути без їх участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази та матеріали спадкової справи № 159/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яку надав приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. та спадкової справи № 143/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яку надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував з 12 лютого 1960 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.02.1960 серії НОМЕР_1 (а. с.9).

Позивач є онуком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 23.06.1999 та свідоцтвом про народження матері позивача ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 (а.с.10-11).

Під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували в 1960 році житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції чинній на момент побудови вказаного нерухомого майна та згідно ст. 60 Сімейного кодексу України даний будинок належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не ввели вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки КП «Чернігівське МБТІ» від 29.11.2021 № 718 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 35)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 7).

На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до витягів з погосподарських книг Ковчинської сільської ради № 6, 11, 5, 12 на 1986 2015 роки головою домогосподарства по АДРЕСА_3 вказаний ОСОБА_2 , а після його смерті ОСОБА_3 (а.с. 15-20).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, 1/2 частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив (а.с.61).

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на підставі якої було заведено спадкову справу №143/2008 (а.с.82)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно довідки Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_4 і мала такий склад сім`ї : дочка- ОСОБА_5 , онука- ОСОБА_6 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П., яким все своє майно заповідала позивачу (а.с. 34).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, входить зокрема домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1, а-1, а1-1, а2-1, а3) загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., сарай (літ. Б-1, б-1, б1-1, б2-1, б3-1, В-1, в-1, Г-1), погріб (літ. г), які були побудовані в період з 1960 по 1975 роки (а.с. 23 25).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої баби ОСОБА_3 на підставі якої була заведена спадкова справа № 130/2022 (а.с. 49)

Відомості щодо інших осіб, які претендують на спадщину після померлої ОСОБА_3 , в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, у спадкових справах відсутні.

Постановою від 10.08.2023 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 38).

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Надані судом докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Майнові відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент побудови спірного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб ті сім`ю України, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 належав померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу відповідну заяву (ст. 1269 ЦК України)

Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (ст. 1274 ЦК України)

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивач позбавлений можливості оформити своє речове право на нерухоме майно у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в період 1960 по 1975 рік, належало спадкодавцям на праві спільної сумісної власності, за життя спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не отримали правовстановлюючі документи на домоволодіння, ОСОБА_3 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , однак не оформила своїх спадкових прав та померла, позивач спадщину після смерті останньої прийняв, але не може оформити право на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 .

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Куликвської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 ) право власності на житловий будинок загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_1 (означеними на плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок літ. А-1, а-1, а1, а1-1, а2-1, а3; сарай літ. Б-1, б-1, б1-1, б2-1, б3-1, В-1, в-1, Г-1, погріб літ.г) в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 19 жовтня 2023 року.

Суддя А. А. Кореньков