Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6962/22 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 82 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/6962/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживачів, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Большакової Т.Б. в м. Бердичеві

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі ТзОВ «ФК «Інвент»). Просив: визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №26/ФКВ-07, що укладений 23 березня 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким відповідно до договору №2285/К про відступлення права вимоги, укладеного 14 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК «Інвент», перейшло до ТзОВ «ФК «Інвент»; визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки №26/Z/фквіп-07 від 23 березня 2007 року, який укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим зняти заборону на відчуження цього нерухомого майна.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмета спору. Повернуто зі спеціального фонду Державного бюджету ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 985,40 грн. Стягнуто з ТзОВ «ФК «Інвент» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині витрат на професійну правничу допомогу, відповідач ТзОВ «ФК «Інвент» подало в цій частині апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу скасувати та постановити в оскарженій частині нове судове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення з ТзОВ «ФК «Інвент» витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Також просить вирішити питання судового збору, понесеного за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення на його користь із відповідача витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, оскільки провадження у справі було закрито на підставі пункту 2 частини першої ст.255 ЦПК України, а ст.142 ЦПК України не містить положення про відшкодування позивачу витрат на професійну правову допомогу в разі закриття провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи, у тому числі від позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гуменюка О.В., не надходило, хоча останні отримали копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги з додатками до неї (а.с.150, 151). За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ТзОВ «ФК «Інвент» адвокат Коновал Р.О. просить апеляційну скаргу задовольнити, - ухвалу суду першої інстанції у частині витрат на професійну правничу допомогу скасувати та постановити у оскарженій частині нове судове рішення, яким у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно належним чином шляхом направлення судових повісток, які останні одержали, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про їх вручення (а.с.150-153,155). Клопотань про відкладення проведення судового засідання до апеляційного суду не надходило. Про причини неявки апеляційний суд не повідомлено. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Також за загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга в оскарженій частині підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 21 березня 2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання відповідача ТзОВ «ФК «Інвент» про закриття провадження у справі з у зв`язку із тим, що за заявами здійснено припинення обтяження іпотекою та заборони відчуження нерухомого майна, з приводу чого виник цей спір із огляду на повне виконання зобов`язань, в межах яких діяли зазначені обтяження та заборона (а.с.92-96)

13 червня 2023 року представник позивача адвокат Гуменюк О.В. на адресу суду першої інстанції направив заяву про те, що не заперечує проти клопотання відповідача щодо закриття провадження у справі внаслідок повного виконання боржником своїх кредитних зобов`язань. Також у заяві представник позивача попросив вирішити питання про стягнення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу (а.с.125). До заяви представник позивача долучив: договір №95 про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року, що укладений між адвокатом Гуменюком О.В. та ОСОБА_1 ; квитанцію до прибуткового касового ордера від 23 березня 2023 року щодо сплати ОСОБА_1 15 000 грн на підставі договору від 24 листопада 2022 року №95; розрахунок від 23 березня 2023 року до договору №95 про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року на суму 15 000 грн (а.с.126-127).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року клопотання ТзОВ «ФК «Інвент» про закриття провадження у справі задоволено і провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмета спору, тобто у порядку пункту 2 частини першої ст.255 ЦПК України. Також повернутий ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 985,40 грн та стягнуто з ТзОВ «ФК «Інвент» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд не перевіряє ухвалу суду першої інстанції в частині законності закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.255 ЦПК України, та - в частині повернення судового збору, оскільки у цій частині учасники справи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції не оскаржили.

Постановляючи ухвалу в частині вирішення питання щодо витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що у порядку частини другої ст.255 ЦПК України у разі закриття провадження у справі суд має вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат. За положеннями частини третьої ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відтак, оскільки згідно з пунктом 1 частини третьої ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, то витрати на професійну правничу допомогу підлягають до розподілу між сторонами на рівні із іншими судовими витратами у порядку речення другого частини третьої ст.142 ЦПК України.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

За правилами п.2 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Згідно з частиною другою ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини першої ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Приписами частини третьої ст.206 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. За змістом п. 4 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі визначено положеннями ст.142 ЦПК України.

Приписами частини третьої ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до частини п`ятої ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат положення частини третьої ст.142 ЦПК України застосовуються у випадку відмови позивача від позову та не підтримання вимог.

Сторона позивача у встановленому законом порядку не заявляла про відмову від позову та не підтримання його.

Відсутність у сторони позивача заперечень із приводу клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстави відсутності предмета спору не є тотожним закриттю провадження з підстав відмови позивача від позову. Заява від 13 червня 2023 року не містить волевиявлення позивача з приводу не підтримання позову та не може розцінюватися як відмова від нього, а ілюструє ставлення щодо позиції відповідача у вирішенні процесуального питання про закриття провадження у справі у порядку п.2 частини першої ст.255 ЦПК України. Більше того, зі змісту заяви неможливо встановити, чи вважала сторона позивача на момент її подання свої вимоги задоволеними, оскільки позиція, викладена у ній, стосується лише думки сторони позивача з приводу наявності або відсутності предмету спору (повне виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань).

Отже, у даному випадку можуть бути застосовані положення частини п`ятої ст.142 ЦПК України, згідно з якою, у разі закриття провадження у справі через відсутність предмета спору процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Такі висновки апеляційного суду кореспондуються із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 01 лютого 2023 року в справі №465/2146/21.

За положеннями пункту 4 частини першої ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Інвент» підлягає до стягнення сплачений та документально підтверджений останнім судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на користь ОСОБА_1 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» 2 684 грн витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: