Провадження № 2/127/3257/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко В.В., в серпні 2023 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 17.09.2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Вінницьким міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 17.09.2019 року зроблено актовий запис № 2446 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 17.09.2019 року. На даний час між подружжям існують напруженні відносини і вони як чоловік і жінка разом не проживають. В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/23649/23 за позовом позивачки до відповідача про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з матір`ю. Під час подружнього життя позивачем та відповідачем було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартини, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ковальовою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №1869. Згідно рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень за індексним номером 6455632 від 19.08.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності з номером 47647250, індексний номер витягу: 307877273. Власником квартири АДРЕСА_1 , при реєстрації права власності на неї записано відповідача.

Позивач вважає, що спірна квартира є спільним майном подружжя, оскільки була придбана сторонами за спільні кошти подружжя у період перебування у шлюбі та за кредитні кошти, відтак підлягає розподілу шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку у праві на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в справі, роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору.

26.09.2023 від відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Руденко Т.С., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірна квартира дійсно була придбана у шлюбних відносинах з позивачем, а тому відповідачем не заперечується той факт, що спірна квартира є об`єктом нерухомого майна, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Отже, відповідач визнає в повній мірі позовні вимоги позивача щодо визнання за нею 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . У свою чергу, відповідач наполягає на тому, що ціна позову складає 266 472,50 гривень, виходячи із розрахунку: 532 945,00 грн. (вартість квартири згідно Договору) : 2 (відповідно до кількості часток подружжя) = 266 472,50 грн. Таким чином вважає, що судовий збір, що підлягає сплаті за подання даного позову, складає 2 664,72 грн. а також 50% судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем, що складає 3 876,24 грн.,

В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Шевченко В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, що викладені у позові. Просив ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі. Крім того, не заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача витрати понесенні зі сплатою судового збору в розмірі 2 664,72 грн., а також просив суд понесенні судові витрати позивача залишити за нею.

Представник відповідача адвокат Руденко Т.С. у підготовчому засіданні зазначила, що позовні вимоги відповідачем визнаються у повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням викладеної позиції у відзиві на позовну заяву щодо стягнення судового збору з відповідача, а також просила понесенні судові витрати відповідача залишити за ним.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.09.2019 року у Вінницьким міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 17.09.2019 року зроблено актовий запис № 2446 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 17.09.2019 року (а.с. 5).

Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 20.10.2020 року (а.с. 6).

На даний час між подружжям існують напруженні відносини і вони як чоловік і жінка разом не проживають. В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/23649/23 за позовом позивачки до відповідача про розірвання шлюбу, тому на час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у справі в зареєстрованому шлюбі, а саме 19.08.2022 року відповідачем за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ковальовою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №1869, було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,5 кв.м., про що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером - 64555632 від 19.08.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності за номером 47647250, індексний номер витягу: 307877273 від 19.08.2022 року та 341820465 від 07.08.2023 року (а.с. 11, 55).

Згідно пункту 2.7. Договору Покупцем стверджується, що вищезазначена нерухомість придбавається за згодою дружини ОСОБА_1 , справжність підпису якого на заяві засвідчено ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 19.08.2022 року за реєстровим № 1868.

Згідно пункту 3.1. Договору за домовленістю сторін продаж цей вчиняється за 532945,00 (п`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень. Така вартість квартири визначена сторонами договору за взаємною згодою, за відсутності примусу як будь-кого із сторін, так і з боку третіх осіб, а також за відсутності збігу важких обставин. Сторони договору повідомляють, що вони обізнані щодо рівня ринкових цін на аналогічне нерухоме майно та на їх розсуд визначена в цьому договорі вартість відчужуваної нерухомості є справедливою і відповідає її дійсній вартості.

Відповідно до пункту 3.2. Договору вартість вищевказаної нерухомості згідно зі звітом про оцінку майна № АЕ00-220819-014, складеним суб`єктом оціночної діяльності - товариством з обмеженою відповідальністю «БЮРО ОЦІНКИ «СКВЕЙР СЕРВГС» (оцінювач ОСОБА_5 ) станом на дату оцінки 19.08.2022 року складає 532945,00 (п`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 307877273 від 19.08.2022 року, сформованого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ковальовою В.М. ціна (вартість) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , складає 532945,00 (п`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень. (а.с.53-55).

З огляду на викладене суд встановив, що право власності у відповідача на спірну квартиру виникло 19.08.2022 року, тобто під час перебування з позивачем у зареєстрованому шлюбі, під час їх спільного проживання, ведення спільного господарства та придбана спірна квартира в інтересах сім`ї.

Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1663 від 30.07.2015 року даний будинок віднесено до межі міста Вінниці.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині виникнення та поділу спільної сумісної власності подружжя, здійснення подружжям права на спільне майно, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Обставина, що спірна квартира придбана сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, в ході судового розгляду постійно наголошувалась стороною позивача, відповідач позов визнав, на спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірну квартиру жодних доказів суду не представив.

Обставина, що 19.08.2022 року відповідачем за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ковальовою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №1869, було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , і даний договір укладався в інтересах сім`ї сторонами не заперечується.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Зазначена позиція наведена в постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 295/8319/18.

Таким чином на об`єкт нерухомості спірну квартиру поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя та за встановлених фактичних обставин, суд встановив правові підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя.

З огляду на викладене позов підлягає до задоволення, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у праві на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України з огляду на визнання відповідачем позову суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за вимогу щодо поділу спірної квартири, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом за вимогу щодо поділу спірної квартири, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 2 664,72 грн., оскільки сторонами в судовому засіданні було визначено саме такий розмір відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача.

Судові витрати понесення сторонами на професійну правову допомогу розподілу між сторонами не підлягають, оскільки сторони виявили бажання залишити їх за ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 69-71 СК України, ст. 325, 368, 372 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити.

Поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 72 копійки судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 3 876 (три тисячі вісімсот сімдесят чотири) гривні 24 копійки судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ID №9575-9945-7879-0675 від 22.08.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: