Провадження № 2/204/2912/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

23 жовтня 2023 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника відповідача Власенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 (адреса знаходження: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів, ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.Заява мотивована тим, що з відповідачем вона уклала шлюб 24.09.2020 . Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає разом із позивачем, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/005291706. Станом на момент подання цієї заяви шлюб між сторонами не розірвано. Відповідачем подана заява про розірвання шлюбу до Шевченківського районного суду міста Києва. На час подання позови позивач та відповідач мешкають окремо. Відповідач вступив до лав Збройних Сил України та отримує дохід 100 000 грн.. В добровільному порядку аліменти на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає, тобто вважає, що останній відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Самостійно утримувати дитину вона не в змозі, оскільки на сьогоднішній день не працює, оскільки дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 доглядає за нею. Відповідач немає на утриманні непрацездатних осіб та інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти. Вважає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своєї дитини. Добровільно виділяти кошти на утримання сина відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини та судові витрати по справі. Ухвалою від 19.07.2023 у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник адвокат Молчанова Н.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлеі у встановленому законом порядку, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, надав відзив на позов, з підстав його необґрунтованості, також зазначила, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу дружині як на її утримання так і на утримання дитини, про що додала копії квитанцій, а також зауважила, що не підлягають задоволенню у зазначеному розмірі витрати на правову допомогу, оскільки є необґрунтованими та явно завищеними, враховуючи категорію справи, а також те,що позивачка має право на безоплатну правову допомогу, як дружина військовослужбовця, з посиланням на практику ВС.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Шевченківської селищної ради міста Покровська Донецької області, відповідний актовий запис №6, сторони перебувають у шлюбі з 24.09.2020(а.с.9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія № НОМЕР_2 , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 10). Згідно з витягу з реєстру територіальної громади №2023/005291706 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.07.2021 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (а.с.7). На підтвердження тих обставин, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, представником відповідача надано копії платіжних доручень про перерахування коштів(допомога дитині) на адресу позивача з травня 2023 то серпень 2023 (а.с.47-56), але аналізуючи зазначені докази, суд вважає, перерахування зазначених вище коштів на користь позивача здійснювалися вже після пред`явлення позову до суду .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). В судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, самостійно утримувати дитину остання не в змозі, оскільки не працює, так як дитині лише 2роки. Батько дитини є військовослужбовцем, періодично перераховує кошти на користь позивачки, які не забезпечують достатній рівень життя, доказів на підтвердження того, що він не може надавати сину таку допомогу, суду надано не було. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану, в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 , у даній справі на підстав договору про надання правничої (юридичної) допомоги № 04/07/23 від 13.07.2023 (а. с. 14-16 ) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги надавало адвокатське бюро «Молчанової Наталії», в особі адвокатки Молчанової Н.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3538 від 07 березня 2012 року. На підтвердження оплати послуг адвоката позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 34/03 від 13.07.23 на суму 5000гривень (а. с. 12), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №04/07/23 від 13.07.23 із зазначенням вартості послуг та акт наданих послуг до додаткової угоди від 13.07.2023 на суму 10000грн. (11-13). Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Верховний Суд у своїй постанові від 01.09.20 у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи заперечення відповідача у справі щодо розміру витрат на правову допомогу суд вважає, що зазначені адвокатським бюро Молчанової Наталії витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. є значно завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат , тому приходить до висновку щодо зменшення розміру та стягнення з відповідача на користь позивача - 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. 181-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст.141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_3 , РНКОПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 РНКОПП: НОМЕР_4 витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 , РНКОПП: НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП: НОМЕР_4 ,адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 . Повний текст рішення складено 27.10.2023.

Суддя С.В. Чудопалова