справа № 197/13/20
провадження № 2/197/20/23
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шевченко О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Слобідської Л.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Широківської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

Позивач 2019 році звернулася до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив, і просить визначити йому додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (далі - спадкодавець).

В обґрунтування позову посилається на те, що причиною пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця є те, що про його смерть позивач дізналася лише в 2019 року.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 29.01.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 28.02.2020 позовна заява прийнята судом до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

12.03.2020 до суду подано відзив.

Ухвалою суду від 09.02.2021 справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнений позов та його обґрунтування, викладене в текстах позовних заяв.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, оскільки виконавчий комітет є неналежним відповідачем, причини пропуску строку є неповажними, позивачці було відомо ще в 2010 році про смерть батька.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть.

Позивачка дочка спадкодавця, що підтверджується її свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження.

До складу спадщини входить дві земельні ділянки, на день смерті спадкодавець проживав один, похорон організувала і провела свідок ОСОБА_5 , остання після похорону почала розшукувати спадкоємця, що підтверджується довідкою відповідача від 06.12.2019.

На час смерті спадкодавця позивачу виповнилося 31 рік і вона понад 20 років до цього проживала в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, а спадкодавець в с. Ганнівка Криворізького (попередньо Широківського) району Дніпропетровської області. Відстань між місцем постійного проживання позивача і місцем знаходження спадкового майна, проживанням спадкодавця незначна, оскільки з с. Ганнівка щодня люди їздять на роботу до сусіднього міста, тобто м. Кривий Ріг, де проживала і проживає позивач.

Постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори від 18.12.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого спадкодавця через порушення позивачем 6-місячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Як випливає зі змісту Акту з місця проживання від 26.12.2019, дві особи, які, начебто, проживають в одному будинку з позивачем (невідомо скільки часу докази реєстрації місця проживання цих осіб за вказано. В акті адресою з 1984 року безперервно суду не надано).

Представник позивача повідомила, що позивач має дитячу травму, оскільки спадкодавець пішов з сім`ї, коли їй було 6 років. Доказів наявності такої травми суду не надано.

Точну дату, коли позивач, начебто від ОСОБА_6 , дізналася про смерть спадкодавця в 2019 році, суду не повідомлена, докази на підтвердження цих обставин не надано.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що проживає в с. Ганнівка з 1981 року, знає особисто позивача і спадкодавця. Після похорону, який було організовано і проведено радою, вона в січня 2010 року особисто дзвонила позивачці та повідомила про смерть батька, а також про те, що всі його документи на землю зберігаються в неї. Позивачка приїздила до неї і забрала документи, а через деякий час повернула з невідомої причини.

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Відповідно до передбачено, що суди застосовують при розгляді справ 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах -змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ст. 1261 ч. 1 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини врегульовані у ст. 1272 ЦК України, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст. 1 Розділу І Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина третя статті 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

З дня отримання ухвали від 29.01.2020 про залишення позову без руху сторона позивача знала, що при відсутності спадкоємців відповідачами у таких справах є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування.

Достовірно знаючи, що найменування ради повинно відповідати офіційному, в клопотанні про заміну відповідача було зазначено найменування неіснуючої юридичної особи, оскільки за відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України не зареєстровано такої юридичної особи як Широківська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області не існує і не існувало.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Крім того, слід зазначити, що поважні причини це ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тобто додатковий строк надається якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути, зокрема:

?тривала хвороба спадкоємців;

?велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

?складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

?перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;

?необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строк, як, зокрема:

?юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини;

?необізнаність особи про наявність спадкового майна, відкриття спадщини (постанова ВС від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20);

?похилий вік;

?невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину;

?відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини;

?несприятливі погодні умови тощо.

Позивач, його представник зазначив причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця:

-необізнаність особи про відкриття спадщини (про смерть спадкодавця),

-дитяча психологічна травма позивача, яка викликала небажання цікавитися долею спадкодавця з 1984 року до 2019 року.

Суд приходить до висновку, що про відкриття спадщини позивач дізналася своєчасно в січні 2010 року (позивач проживала в сусідньому місті, мала вік 31 рік). Докази дитячої травми, яка могла заважати позивачу в прийнятті спадщини, відсутні. Небажання позивача через образи на спадкодавця його бачити, з ним спілкуватися, цікавитися його життям не є поважною причиною пропуску строку в цій справі.

Причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є неповажними (надуманими).

Позов пред`явлено до неналежного відповідача.

В позові необхідно відмовити повністю.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2019 року 1921 грн.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони не звільнені від сплати судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Оскільки в позові відмовлено повністю, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1272 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 200, 247, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Виконавчий комітет Широківської селищної ради, юридична адреса: смт Широке, Дніпропетровська область, вул. Соборна, 107, ЄДРПОУ: 41753769.

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО