Провадження № 2-з/727/49/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. В заяві посилається на те, що до 02.06.2014 року був власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його матері ОСОБА_2 .

Зазначає, що в кінці січня 2021 року до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_3 та повідомив, що в 2014 році позичив йому 6000 доларів США, а в обмін на це, ним було видано на нього довіреність від 30.05.2014 року про розпорядженням нерухомим майном. Відповідно до цієї довіреності останній 02.06.2014 року від його імені уклав договір дарування частки квартири і подарував її ОСОБА_4 . ОСОБА_3 запропонував йому, що якщо він поверне 6500 доларів США, то зможе повернути назад йому або членам його сім`ї у власність частини квартири.

Вказує, що в період часу з 2013 року по 2016 рік він вів асоціальний спосіб життя зловживав спиртними напоями, крав гроші у своєї дружини, виносив і продавав речі з дому. Не пам`ятає, щоб підписував довіреність від 30.05.2014 року, згідно з якою уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися належним йому майном. Так само не пам`ятає, що був у приміщенні приватного нотаріуса Куніциної І.С. До зустрічі з ОСОБА_3 в січні 2021 року навіть не знав про існування такої довіреності і вчинення на її підставі нотаріальних дій щодо відчуження свого нерухомого майна. Не отримував від ОСОБА_3 будь-якої позики. Дізнавшись про існування цієї довіреності, 21.01.2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Прошиної М.В. з заявою про скасування довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є. від 30.05.2014 року за реєстровим №5259 (бланк НАА 075594).

З теперішнім власником квартири ОСОБА_4 ніколи не бачився, в цій квартирі він ніколи не проживав, комунальні послуги за неї не платив, та ніколи до нього не звертався.

Стверджує, що ОСОБА_3 є особою, яка неодноразово раніше притягалася до кримінальної відповідальності за шахрайство та інші злочини, пов`язанні з привласненням чужих документів і підробкою документів. З відкритої інформації з сайту Судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень ним також було встановлено, що теперішній власник частини квартири ОСОБА_4 , є племінником ОСОБА_3

ОСОБА_3 міг використати підроблену довіреність, яка була видана від його імені та розпорядитися належним йому майном у своїх інтересах, оскільки подарував квартиру своєму племіннику ОСОБА_4 , який за його словами, можливо навіть і не знає про те, що є власником цієї квартири.

Окрім наведеного, доводи заяви заявник мотивує тим, що ОСОБА_3 вже вчиняє дії, які можуть призвести до того, що він ще раз незаконно зможе відчужити частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в серпні 2023 року він звернувся до суду з клопотання про скасування заходів забезпечення позову, які були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.07.2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.08.2023 року його клопотання було задоволено та скасовано заходи забезпечення цивільного позову. Зазначає, що з цим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову звернувся саме ОСОБА_3 , а не його племінник ОСОБА_4 , який є на даний час власником квартири.

У разі не забезпечення позову йому та членам його сім`ї може бути заподіяна шкода, яка призведе до того, що їх можуть позбавити єдиного житла та це утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вважає, що предметом оскарження в суді за позовними вимогами стане витребування майна, а саме частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння.

Просить забезпечити позов до подання позовної заяви в суд, шляхом накладення арешту на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо неї.

Розгляд справи проводився без виклику сторін.

Вивчивши обставини заяви про забезпечення позову, дослідивши додатки подані до позовної заяви, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частина 1 ст. 150 ЦПК України містить вичерпний перелік видів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в цивільному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду. Забезпечення позову по суті,це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вищенаведене викладено в правовій позиції вищевказаної постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Згідно ч.1 ст. 153ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього; заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dћiniж against Croatia (Джиніч проти Хорватії) , № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (КАРАГАСАНОГЛУ проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом при вивченні матеріалів заяви та доданих до неї документів встановлено, що між сторонами виник спір про право, існує реальна загроза, у разі відчуження спірного майна, невиконання рішення суду а тому із урахуванням з`ясованих обставин і перевірки їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, а саме, слід вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на частини квартири, із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо цього майна.

На підставі наведеного та керуючисьст. 149 - 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, шляхом накладення арешту на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальної площі (кв.м): 30.2, житлової площі (кв.м): 16.7, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування, серія та номер: 5380, посвідченого 02.06.2014 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Куніциною І.Є., із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії повязані з державною реєстрацією речових прав щодо майна.

Копію ухвали направити Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради та Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам процесу - для відома.

Роз`яснити заявнику положення ч.13 ст.158 ЦПК України, відповідно до яких заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу, повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від оскарження ухвали і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободян Г.М.