Справа №351/2092/23
Номер провадження №2/351/663/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі секретаря - Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Петричка Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради про визнання права власності та встановлення юридичного факту, суд -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Петричка О.Є. який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким:

- встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_2 та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0.3038 га, що розташована, АДРЕСА_1 .

В обгрунтування поданого позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була мамою позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 .

Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, то нотаріус відмовив йому, бо ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину, адже не був зареєстрований разом із спадкодавицею на момент її смерті. Крім того, видати свідоцтво на право власності на будинок не буде можливим, у зв`язку із тим, що цей будинок згорів, тобто майно знищене.

Адвокат зазначає, що дійсно, на день смерті матері, позивач був зареєстрований за іншою адресою, але здійснював догляд за матір`ю і до дня її смерті проживав біля матері. Тобто фактично, позивач вступив в управління спадковим майном.

Факт проживання із спадкодавицею на день смерті підтверджується довідкою № 334 від 25.07.2023 року, а також, можуть підтвердити чисельні свідки (родичі та сусіди).

Як зазначено раніше, будинок який належав спадкоємиці був знищений у результаті пожежі, а на знищене майно визнати право власності не можливо, тому позивач бажає визнати право власності на земельну ділянку на якій він був розташований.

Ніхто крім позивача не претендує на спадкове майно.

Отже, у зв`язку із тим, що позивач не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі, він змушений звернутись із цим позовом до суду.

Позивач та його представник, адвокат Петричка О.Є., в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду Вх. №1544 від 22.09.2023 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що Заболотівська селищна рада позов визнає в повному обсязі.

Згідно ч.3ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтва про народження а/з №4 дата видачі 30.01.1955 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 (позивача по справі).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , а/з № НОМЕР_2 , дата видачі 17.06.2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 матері позивача відкрилася спадщина на належне йому майно а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач, являючись єдиним спадкоємцем за законом на майно померлої, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Проте, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як останній не надав доказів спільного проживання з спадкодавцем, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2023 року №780/02-31. А також нотаріус зазначила, що видати свідоцтво на право власності на будинок не буде можливим, у зв`язку із тим, що цей будинок згорів, тобто майно знищене.

Згідно ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що він на день відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем. Заяву на прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подав.

Відповідно до довідки №779 від 20.07.2023 року виданої державним нотаріусом першої Снятинської Державної контори відомо, що на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2023 року за №546 сина померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Іллінці Коломийського району Івано-Франківської області заведено спадкова справа №170/2023.

Від імені ОСОБА_2 ,, складено заповіт, посвідчений ОСОБА_4 , секретарем виконавчого комітету Іллінецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області 25.08.2004 року за №63 на ім`я дочки ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст.1268 ЦК України.

На підтвердження факту свого проживання з спадкодавцем позивач надав довідку №334 від 25.07.2023 року, видану Заболотівською селищною радою, згідно якої ОСОБА_1 (позивач по справі),1955 р.н., син померлої ОСОБА_2 , зареєстрований за іншою адресою, але здійснював догляд за матір`ю до дня її смерті та проживав біля неї за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 провів обряд її поховання.

Відповідно із довідкою №364 від 02.08.2023 року виданою Заболотівською селищною радою відомо, що в с. Іллінці Коломийського району Івано-Франківської області вулицю Горького було перейменовано на вулицю Горішня.

Із довідки рішення № 456-12/2022 від 30.09.2022 року Заболотівської селищної ради, відомо, що АДРЕСА_1 перейменована на ОСОБА_6 .

Згідно рішення Іллінецької сільської ради №18/21 від 04.02.1994 року ОСОБА_2 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.3038 га.

Із свідоцтва про право приватної власності відомо, що ОСОБА_2 належав будинок та господарські споруди по АДРЕСА_2 . Дане господарство належить до суспільної групи колгоспний двір.

Відповідно до відповіді Коломийського районного управління Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на запит адвоката Петрички О.В. встановлено, що згідно обліку пожеж Снятинського РВУДСНС в області, протягом 2015-2017 років зареєстровано (зафіксовано) 2 факти пожежі 16.06.2015 року та 10.09.2015 року за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно із наданих письмових свідчень свідка ОСОБА_7 відомо, що ОСОБА_1 (позивач по справі), дійсно здійснював за своєю мамою ОСОБА_2 , доглядав та проживав із нею на день її смерті, після смерті останньої здійснив обряд поховання.

Суд вивчив наявні в справі докази, проаналізував вищезазначені факти та приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, приходить до висновку про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на час її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставіст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України, право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено у п . «Г» ч.1ст.81 Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно наказу Міністерства юстиції України за №914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.3038 га. після смерті матері ОСОБА_2 , шляхом звернення до нотаріуса через те, що на день відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 76-80, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_3 , із спадкодавицею ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ), на час відкриття спадщини, за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 0.3038 га, що розташована, АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО