Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/369/20

09 травня 2023 р. Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:

головуючого судді ДьяченкоД.О.

за участю секретаря судового засідання Табачківської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне Черкаської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, неустойки, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, неустойки, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми в загальній сумі 3021276 грн. (три мільйони двадцять одну тисячу двісті сімдесят шість грн.. 55 коп.) На підставу своїх вимог посилається на те, що 09.12.2016 р. між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір позики згідно з яким він зобов`язався передати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1817 000 грн. 00 коп. також договором було визначено грошовий еквівалент позики в іноземній валюті доларах США, що станом на дату підписання договору становило 70502 дол. США. Термін остаточного погашення позики 01.05.2017 р. На виконання умов договору 09.12.2016 р. позивач перерахував на банківський рахунок відповідача кошти в сумі 1600000 грн., що підтверджується квитанцією банку. По закінченню строку, зазначеного в договорі, відповідач кошти не повернув. Згодом 18.06.2018 р. відповідач перерахував кошти в сумі 389 000 грн., однак залишок боргу, що в еквіваленті в дол. США за підрахунками позивача становить 1502130 грн., залишився не повернутим, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Також просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 482183 грн. та 3% річних в сумі 135685 грн. та неустойку в сумі 901278 грн. Згодом позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача кошти на загальну суму 3594007 грн. 69 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 10510 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позов не визнає і зазначає, що 09.12.2016 між ним та позивачем було укладено декілька договорів, зокрема - договір позики б/н на суму 1749000 грн. зі строком повернення до 01.05.2017, договір позики б/н на суму 1817000 грн. зі строком повернення до 01.05.2017 та досягнуто домовленості про надання поворотної фінансової допомоги на суму 1600000 грн., а також інші договори. На виконання лише домовленості про поворотну фінансову допомогу позивач 09.12.2016 перерахував на рахунок відповідача в АТ КБ «Приватбанк» 1600000 грн., про що свідчить надана позивачем квитанція від 09.12.2016 №0..1.код квитанції 0708-5590-4098-2091.За іншими договорами - договором позики на суму 1817000 грн. та на суму 1749000 грн. відповідачу кошти не перераховувались. За договором позики від 09.12.2016 р. укладеного на суму 1817000 грн. ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 готівкові кошти в сумі 789000 грн. і на підтвердження повного виконання саме цього зобов`язання (коштів в сумі 789000 грн.) відповідачем надані платіжні доручення про перерахунок ОСОБА_1 коштів на суму 400000 грн. та 389000 грн., разом перераховано 789000 грн.

Відповідач зазначає, що оскільки позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на положення договору позики від 09.12.2016 на суму 1817000 грн., а на підтвердження обґрунтованості своїх вимог надає квитанцію від 09.12.2016 №0..1, згідно з якою грошові кошти перераховувалися ним на рахунок відповідача на виконання іншого правочину, а саме - про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 1600000 грн. і при цьому позивачем не надано жодного доказу про перерахування коштів саме на виконання договору позики від 09.12.2016 р. на суму 1817000 грн.,то позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. При цьому відповідачем додані копії договорів позики б/н від 09.12.21016 на суму 1749000 грн., оренди нежитлового приміщення №4 від 09.02.2017, оренди приміщення б/н від 15.05.2017, оренди приміщення б/н від 15.09.2017, оренди приміщення від 20.10.2017, розписки від 06.08.2020.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити з відстав, викладених в позовній заяві з урахуванням всіх змін та доповнень.Зокрема стверджує, що надані відповідачем копії договорів оренди та інші договори позики жодного відношення до справи не мають, а договори позики чи поворотної фінансової допомоги окрім спірного договору, не укладались між сторонами 09.12.2016 р.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що позивач не надав належних жодних доказів перерахування відповідачу коштів саме на виконання договору позики від 09.12.2016, оскільки подані позивачем квитанції свідчать про перерахування фінансової допомоги, а не позики.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла у останнього на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору позики від 09.12.2016 р., згідно з яким ОСОБА_1 (Позикодавець) та фізична особа підприємець ОСОБА_2 (Позичальник) уклали договір, за яким Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 1817000 грн. Сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання Позичальника в іноземній валюті доларах США, що станом на дату підписання договору за офіційним курсом НБУ становить 70502 дол. США. Дата остаточного погашення позики 01.05.2017 р.

Згідно з квитанцією №0.0.666477483.1, код квитанції 0708-5590-4098-2091 від 09.12.2016 р. отримувач ОСОБА_2 отримав платіж в сумі 1600000 грн. Відправник ОСОБА_1 ; Призначення платежу- Поворотна фінансова допомога згідно договору від 09.12.2016 р.

Згідно із договором позики від 09.12.2016 р. ОСОБА_1 (Позикодавець) та фізична особа підприємець ОСОБА_2 (Позичальник) уклали договір за яким Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 1749000 грн. Сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання Позичальника в іноземній валюті доларах США, що станом на дату підписання договору за офіційним курсом НБУ становить 67863 дол. США. Дата остаточного погашення позики 01.05.2017 р.

Згідно з платіжним дорученням №479 від 13.06.2018 р. ОСОБА_2 перерахував кошти в сумі 400000 грн. Призначення платежу погашення позики згідно договору позики б/н від 09.12.2016 р.

Згідно з платіжним дорученням №482 від 18.06.2018 р. ОСОБА_2 перерахував кошти в сумі 389000 грн. Призначення платежу - погашення позики згідно договору позики б/н від 09.12.2016 р.

Вказані обставини свідчать про те, що між позивачем та відповідачем дійсно існували правовідносини, що виникли, щонайменше з трьох правочинів, укладених 09.12.20117, а саме -договору позики б/н на суму 1749000 грн. зі строком повернення до 01.05.2017, договору позики б/н на суму 1817000 грн. зі строком повернення до 01.05.2017 та з підстав надання поворотної фінансової допомоги на суму 1600000 грн., два з яких за своєю правовою природою є тотожними (договори позики), а третій має іншу правову природу (поворотна фінансова допомога). При цьому суд констатує, що всі три вказані правочини не мають номеру, але відрізняються один від одного своєю сумою. Судом враховано і те, що позивач під час перерахування відповідачеві грошових коштів в сумі 1600000 грн. самостійно визначав підставу та призначення платежу. За таких обставин твердження позивача про те, що перерахування ним грошових коштів в сумі 1600000 грн. згідно з квитанцією від 09.12.2016 №0.0.666477483.1, код квитанції 0708-5590-4098-2091 здійснено саме на виконання положень договору позики б/н від 09.12.2016а договори позики чи поворотної фінансової допомоги окрім спірного договору, не укладались між сторонами 09.12.2016 р. не знаходить свого підтвердження, оскільки суперечить змісту цієї квитанції, в якій зазначено іншу підставу перерахування грошових коштів, а саме - поворотна фінансова допомога. При цьому той факт, що 09.12.2016 між сторонами було укладено більше, ніж один правочин,також позбавляє суд можливості дійти висновку про те, що додана позивачем квитанція свідчить про виконання саме договору позики б/н від 09.12.2016 на суму 1817000 грн.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, положеннями підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на укладений між ним та відповідачем договір позики від 09.12.2016 р. на суму 1817000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження передання коштів відповідачу за даним договором позивач надав суду платіжні документи про перерахування ОСОБА_4 на суму 1600000 грн., де в призначенні платежу зазначено «Фінансова допомога. Поворотна фінансова допомога згідно договору від 09.12.2016 р.»

Таким чином, оскільки наданими суду доказами підтверджено перерахунок відповідачу саме фінансової допомоги і відповідачем визнано отримання від позивача саме поворотної фінансової допомоги, а не позики, і суду не надано доказів про передання коштів відповідачу саме за договором позики, та оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення поворотної фінансової допомоги, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258,259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, неустойки, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми на загальну суму 3594007 грн. 69 коп. та судових витрати по оплаті судового збору в розмірі 10510 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19.05.2023 р.

Суддя Д.О. Дьяченко