Дата документу 01.11.2023 Справа № 331/2384/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2384/22 Головуючий в 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/1373/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Пономаренком Олександром Олександровичем, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який підписаний адвокатом Богославським Віктором Анатолійовичем, до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який підписаний адвокатом Богославським В.А., до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 07.08.2020 року між сторонами по справі було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 3014, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 88 576,00 гривень, що є еквівалентом 3 200,00 доларів США (за курсом НБУ на день посвідчення договору 1 долар США = 27,68 гривень) зі строком повернення не пізніше 07 серпня 2021 року.

Позивач свої обов`язки за договором позики виконав у повному обсязі. Проте, відповідач свого обов`язку за договором позики не виконав, позику не повернув.

Сума невиконаного зобов`язання перед позивачем відповідно до умов договору позики (з урахуванням штрафних санкцій) складає:

Період заборгованості: з 08.05.2021 року - 07.08.2021 року = 92 дні.

Сума основної заборгованості - 87 534,14 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 2 394,26 доларам США.

Пеня (п. 7 Договору позики) - 87 534,14 * 7% * 92 дня = 563 719, 86 грн.

3 відсотка річних (ст. 625 ЦК України) 87 534,14 х 0,008219 % (3 % : 365 днів) х 95 днів - 661,90 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 18.10 доларам США.

Разом: 651 915,90 грн.

Оскільки сума пені перевищує суму боргу, проте відповідачем зобов`язання за договором позики не виконане, то позивач дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені в понад сім разів до 111 803,96 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 3 058,09 доларам США. Нарахування останньої є засобом розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

Разом: 200 000,00 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 5 470,45 доларам США.

Крім того, в забезпечення виконання вищевказаного договору позики 07.08.2020 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3015, за умовами якого в іпотеку передається квартира АДРЕСА_1 .

20.05.2021 року боржнику направлена письмова вимога про усунення порушень.

Також, ОСОБА_2 неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом усних звернень до відповідача, але з його боку виконання умов договору в повному обсязі зроблено не було.

Оскільки ОСОБА_1 порушив взяті на себе за договором позики зобов`язання, задля задоволення грошових вимог позивача у розмірі неповернутої боржником позики з урахуванням неустойки і трьох відсотків річних від простроченої суми за договором позики на загальну суму 200 000,00 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 5 470,45 доларам США, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики за №3014 від 07.08.2020 року в сумі 200 000,00 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 5 470,45 доларам США, яка складається з: суми основного боргу в розмірі 87 534,14 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 2 394,26 доларам США; суми трьох процентів річних - 661,90 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 18.10 доларам США; неустойки (пені) в розмірі 111 803,96 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 3 058,09 доларам США, на користь ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 34,06 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Якіб`юк А.Ю., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03 вересня 2018 року за реєстром №3628, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення електронного аукціону, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики за № 3014 від 07.08.2020 року в сумі 46 462,99 гривень, що еквівалентно станом на день звернення до суду 1 270,57 доларам США., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 25 366,91 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 693,68 доларам США; суми трьох процентів річних 24,63 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 0,67 доларам США; неустойки (пені) в розмірі 21 071,45 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 576,21 доларам США, - на користь ОСОБА_2 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 34,06 кв.м, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Якіб`юк Ю.А., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03 вересня 2018 року за реєстром №3628, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення електронного аукціону, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 464,63 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови зупинити виконання судового рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Пономаренком О.О., в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду «частково та ухвалити нове, яким змінити дане рішення суду шляхом надання відстрочення виконання рішення суду по даній справі на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування». В іншій частині рішення суду по цій справі залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач погодився із фактом наявності заборгованості за кредитним договором та частково погодився із сумою такої заборгованості, проте, в той же час, просив суд зупинити виконання рішення по даній справі на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Проте, судом було відмовлено в зв`язку із тим, що відповідач не є боржником за споживчим кредитом, і Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості зупинення виконання рішення суду або зупинення його дії.

Не можна погодитись із такою позицією суду з огляду на наступне. Так, для відповідача квартира, на яку звернуто стягнення за рішенням у даній справі, є єдиним житлом, іншого місця проживання він не має.

В той же час, відповідач не підпадає під дію п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України "Про іпотеку", так як відповідач не є боржником за споживчим кредитом. На даний час відповідач працює приймальником товару в магазині Єва, іншого доходу окрім заробітної плати він не має.

В зв`язку із наведеним, з огляду на введений в Україні військовий стан, бажання відповідача погасити заборгованість за договором позики в повному обсязі та невелику суму заборгованості відносно вартості квартири, що перебуває в іпотеці, відповідач просив суд зупинити виконання рішення по даній справі на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Отже, вважає, що суд має всі необхідні повноваження для того, аби зупинити виконання рішення по справі шляхом надання відстрочення його виконання, зокрема, на час дії в Україні правового режиму військового стану.

Стосовно того що відповідач не підпадає під дію п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України "Про іпотеку", так як не є боржником за споживчим кредитом

У відповідності до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вважає, що у суду, з огляду на ситуацію в країні та обставини відповідача, були всі повноваження на зупинення виконання рішення по даній справі шляхом відстрочення його виконання на час військового стану.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника ОСОБА_2 -адвоката Богославського В.А. надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, від представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка О.О. надійшло клопотання, просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Отже, рішення суду оскаржується в частині відмови у зупиненні виконання рішення суду на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови у зупиненні виконання рішення суду на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін,з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.08.2020 року між сторонами по справі було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 3014.

У відповідності до п. 1 Договору, Позикодавець передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти та зобов`язується їх повернути Позикодавцеві на умовах визначених цим договором, в обумовлений у даному договорі строк.

Згідно з п. 2 Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 88 576,00 гривень, що є еквівалентом 3 200,00 доларів США (за курсом НБУ на день посвідчення договору 1 долар США =27,68 гривень) .

За умовами п. 3 Договору Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно не пізніше 07 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання даного Договору, наступним чином: протягом перших 11 місяців, кожного місяця в сумі не менш ніж 2 768 гривень, що є еквівалентом 100,00 доларів США (за курсом НБУ на день посвідчення договору 1 долар США=27,68 гривень); залишок суми позики у розмірі не менше ніж 58 128,00 гривень, що є еквівалентом 100,0 доларів США (за курсом НБУ на день посвідчення договору 1 долар США = 27,68 гривень) має бути сплачено одним платежем протягом 12 (дванадцятого місяця), але у строк, що не перевищує встановлений цим договором.

За п. 4 Договору, грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та отримані Позичальником до підписання цього Договору. Своїм підписом в даному Договорі та власноруч написаною розпискою Позичальник підтверджує факт отримання грошових коштів, які є предметом цього Договору від Позикодавця в повному обсязі.

Згідно з п. 5.2 договору повернення грошових коштів за даним Договором має бути здійснено не пізніше 07 серпня 2021 року (кінцевий термін виконання зобов`язання за даним Договором).

У відповідності до п. 5.3 Договору виконання зобов`язання за даним Договором має бути здійснено готівкою у межах України, що буде підтверджуватись власноруч написаною Позикодавцем розпискою про отримання грошових коштів, або безготівковим шляхом зарахування на картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок Позикодавця у повному обсязі чи отримання Позикодавцем від Позичальника всієї грошової суми, що позичалася з урахуванням умов цього договору, що буде підтверджуватись власноруч написаною Позикодавцем розпискою про отримання грошових коштів. Без цієї розписки Позика вважається такою, що не повернута.

У відповідності до п. 5.4 Договору сторони узгодили, що розмір позики, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом НБУ доларів США до гривні, на день платежу (ст. 533 ЦК України), з урахуванням умов даного Договору.

Пунктом 11 Договору передбачено, що сторони за цим договором домовились про заміну тривалості позовної давності шляхом її збільшення до семи років для захисту Позикодавцем свого цивільного права або інтересу як за основною вимогою, так і за додатковою вимогою про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, в забезпечення виконання вищевказаного договору Позики, 07.08.2020 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 3015.

Відповідно до умов Договору Іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобов`язання, зазначеного в п.2 даного договору, передає в іпотеку Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель приймає від Іпотекодавця в іпотеку на умовах, визначених даним Договором, нерухоме майно.

Згідно з п. 2 Договору, даним Договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_1 (Позичальник) перед Іпотекодержателем на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. від 07 серпня 2020 року за реєстровим №3014 (а також усіх додаткових угод, до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору позики) далі «Договір позики» - (основний договір), укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позику в розмірі 88576,00 гривень, що є еквівалентом 3200,00 доларів США (за курсом НБУ на день посвідчення договору 1 долар США 27,68 гривень), до 07 серпня 2021 року, та вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов`язань за цим та Основним Договором, вимоги стосовно повного відшкодування всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим Договором.

За пунктом 3 Договору іпотеки, за даним Договором в іпотеку передається квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 Договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Якіб`юк Ю.А., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03 вересня 2018 року за реєстром №3628, право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Якіб`юк Ю.А. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03 вересня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

У пункті 19 іпотечного Договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем за вибором, одним із таких способів: за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених даним договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя (дане застереження прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя).

Визначені даним Договором способи звернення стягнення на Предмет іпотеки не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на Предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю Сторін. У разі, якщо визначені даним Договором та/або чинним законодавством України заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог Іпотекодержателя в повному обсязі, Іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на Предмет іпотеки в цілому чи окреме майно, що входить до його складу, на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду.

Позивач свої обов`язки за договором позики виконав у повному обсязі.

Проте, відповідач свого обов`язку за договорами позики не виконав, позику в повному обсязі не повернув.

20.05.2021 року ОСОБА_2 боржнику направлена письмова вимога про усунення порушень, однак ним виконання умов Договору в повному обсязі зроблено не було.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, зобов`язання за яким було забезпечено договором іпотеки. Крім того, встановлено порушення умов договору позики в частині повернення всієї суми боргу у строк до 07 серпня 2021 року.

Сторони в судовому засіданні узгодили наступну суму заборгованості:

Сума кредиту: 3200 дол. США Виплачено 2506,32 дол. США Залишок: 693,68 дол. США (25366,91 грн. за курсом 36,5686) Платежі: 07.09.20 - 2800 (27,73) - 100,96 06.10.20 - 2860 (28,40) - 100,70 03.11.20 - 2880 (28,58) - 100,76 05.12.20 - 2860 (28,30) - 101,05 07.01.21 - 2850 (28,40) - 100,34 08.02.21 - 2800 (27,77) - 100,82 07.04.21 - 2801 (27,84) - 100,61 16.04.21 - 2809 (27,96) - 100,50 02.07.21 - 5500 (27,38) - 200,88 07.02.22 - 5650 (28,14) - 200,78 12.10.22 - 3000 (36,5686) - 82,04 12.11.22 - 5000 (36,5686) - 136,73 07.12.22 - 2500 (36,5686) - 68,36 19.01.23 - 5000 (36,5686) - 136,73 07.02.23 - 2000 (36,5686) - 54,69 04.04.23 - 7000 (36,5686) - 191,42 26.04.23 - 23000 (36,5686) - 628,95.

Розрахунки пені та 3% річних: 1. Розрахунок пені за період з 08.05.2021 року по 07.08.2021 року: - за період з 08.05.21 по 07.06.21. Заборгованість 100 дол. = 2772,05 грн. за курсом 27,7205. Розмір пені за кожен день прострочення за цей період: 2772,05 грн. х 7% х 30 днів = 5821,30 грн. - за період з 08.06.21 по 02.07.21. Заборгованість 200 дол. = 5438,46 грн. за курсом 27,1923. Розмір пені за кожен день прострочення за цей період: 9517,30 грн. х 7% х 25 днів = 9517,30 грн. - 02.07.21 відповідачем було здійснено платіж на суму 200,88 дол., таким чином ним була погашена на той момент наявна заборгованість зі сплати щомісячних платежів позики. - за період з 08.07.21 по 07.08.21. Заборгованість 100 дол. = 2729,93 грн. за курсом 27,2993. Розмір пені за кожен день прострочення за цей період: 2729,93 грн. х 7% х 30 днів = 5732,85 грн. Загальний розмір пені за період з 08.05.2021 року по 07.08.2021 року: 5821,30 грн. + 9517,30 грн. + 5732,85 грн. = 21071,45 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 08.05.2021 року по 07.08.2021 року: - за період з 08.05.21 по 07.06.21. Заборгованість 100 дол. = 2772,05 грн. за курсом 27,7205. Розмір 3% річних за кожен день прострочення за цей період: 2772,05 грн. х 3% / 365 х 30 днів = 6,83 грн. - за період з 08.06.21 по 02.07.21. Заборгованість 200 дол. = 5438,46 грн. за курсом 27,1923. Розмір 3% річних за кожен день прострочення за цей період: 9517,30 грн. х 3% / 365 х 25 днів = 11,17 грн. - 02.07.21 відповідачем було здійснено платіж на суму 200,88 дол., таким чином ним була погашена на той момент наявна заборгованість зі сплати щомісячних платежів позики. - за період з 08.07.21 по 07.08.21. Заборгованість 100 дол. = 2729,93 грн. за курсом 27,2993. Розмір 3% річних за кожен день прострочення за цей період: 2729,93 грн. х 3% /365 х 30 днів = 6,73 грн. Загальний розмір 3% річних за період з 08.05.2021 року по 07.08.2021 року: 6,83 грн. + 11,17 грн. + 6,73 грн. = 24,63 грн.

Загальний розмір заборгованості у гривнях станом на 26.04.2023 року: 25366,91 грн. + 21071,45 грн. + 24,63 грн. = 46 462,99 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначений розрахунок суми заборгованості за договором позики відповідає вимогам закону за здійснений з урахуванням сплачених платежів на погашення заборгованості та умов п. 5.2 договору позики, яким передбачено, що повернення грошових коштів за даним Договором має бути здійснено не пізніше 07 серпня 2021 року.

Враховуючи вищенаведене, суд також дійшов висновку, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики за № 3014 від 07.08.2020 року в сумі 46 462, 99 гривень, що еквівалентно станом на день звернення до суду 1270,57 доларам США., яка складається: з суми основного боргу в розмірі 25366,91 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 693,68 доларам США; суми трьох процентів річних 24,63 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 0,67 доларам США; неустойка (пеня) в розмірі 21 071,45 грн., що еквівалентно станом на день звернення до суду 576,21 доларам США, - на користь ОСОБА_2 слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення електронного аукціону, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У частині першій статті 1050 ЦК України, визначено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов`язаний сплати грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У розумінні статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги, яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема частиною 1 вказаної статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконано чи виконано неналежно, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звернути стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, у відзиві на позовну заявупредставник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко О.О. просив суд зупинити виконання рішення по даній справі на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для зупинення виконання рішення суду немає.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону № 898-IV пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не є боржником за споживчим кредитом, норми п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України "Про іпотеку" в даному випадку не можуть бути застосовані.

Посилання в апеляційній скарзі на положення статті 435 ЦПК України не спростовують правильність висновків суду, оскільки стосуються процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, як і посилання на п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки стосуються зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до повторень заперечень проти позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції в оскарженій частині, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Решта доказів та обставин, на які посилається представник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко О.О. в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Пономаренком Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко