Справа № 502/1308/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту від 09.01.2020 року, житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 47,6 кв.м. та загальною площею 92,5 кв. м., навісу - літ. Б1, убиральні - літ. В1, надвірних споруд - № 1- 4:I.

Мати позивача, ОСОБА_3 , будучи дружиною померлого ОСОБА_2 прийняла спадщину фактично, оскільки проживала та була зареєстрована разом з ним за однією адресою на день його смерті, що підтверджується домовою книгою.

Мати позивача, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/2 частини ОСОБА_3 , житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3 .

Позивач будучи дочкою померлої, прийняла спадщину фактично, оскільки проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою на день її смерті.

Але звернувшись до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, позивачу було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, оформлення спадщини неможливо та рекомендовано звернутись до суд для вирішення цього питання.

Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

У зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А1-А2 житловою площею 47,6 кв.м. та загальною площею 92,5 кв. м., навісу літ. Б1, убиральні - літ. В1, надвірних споруд № 1-4;І, в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 зареєстрованого 22.01.1951 року та виданого повторно 01.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , у віці 26 років та ОСОБА_4 , у віці 19 років зареєстрували шлюб 22.01.1951 року про що було зроблено відповідний актовий запис № 20 від 22.01.1951 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_5 », /а. с. 7/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , зареєстрованого 03.03.1956 року та виданого повторно 11.03.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 80 від 03.03.1956 року, /а. с. 6/.

Згідно Витягу з рішення Виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 214 від 25.07.1997 року встановлено, що ОСОБА_2 передано земельну ділянку для ведення власного підсобного господарства, у приватну власність по АДРЕСА_1 , /а.с. 17/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 65 від 14.02.2007 року, /а. с. 9/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73741506, складеної 29.08.2023 року Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, /а.с.32/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73741531, складеної 29.08.2023 року Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як заповідача - відсутня, /а.с.33/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 25.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 231 від 25.08.2009 року, /а. с.8/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73741567, складеної 29.08.2023 року Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкова справа не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, /а.с.34/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73741688, складеної 29.08.2023 року Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , як заповідача - відсутня, /а.с.35/.

Згідно технічного паспорта, складеного 09.01.2020 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: літ. «А1-А2» - житловий будинок (загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м.), літ. «Б1» - навіс, літ. «В1» - убиральня, № 1-4; І надвірні споруди, /а. с. 19-21/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках по 1/2 частині кожному. Та відповідно, суд визнає факт належності цілого житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. п. 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А1-А2 житловою площею 47,6 кв.м. та загальною площею 92,5 кв. м., навісу літ. Б1, убиральні - літ. В1, надвірних споруд № 1-4;І, в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан