Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 09.02.2023
Номер судового провадження: 22-ц/4809/192/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/7457/20

провадження № 22-ц/4809/192/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Чельник О.І.,

за участі секретаря Гончар В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2022 року у складі судді Драного В.В. і

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «Перший Український Міжнародний Банк») та просив:

-визнати недійсними з моменту укладення п. 4 заяви № 402 від 11.07.2019 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , яким встановлено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,99 % , та графік платежів в частині встановлення суми щомісячної комісії за обслуговуваня кредитної заборгованості у розімірі 1835 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ним 11.07.2019 року укладена заява № 402 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою передбачено, що банк надає позивачу кредит в сумі 46 000 грн. строком на 24 місяців на споживчі потреби, зі сплатою процентів у розмірі 0,01%.

Згідно пункту 4 вказаного кредитного договору, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 3,9%, від суми наданого споживчого кредиту та визначений «Графік платежів», яким передбачено протягом всього строку кредитування щомісячну сплату комісії та обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1835,40 грн.

Вважає, що встановлення АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в кредитному договорі обов`язку позичальника по сплаті комісії за обслуговування кредиту та інших ніж плата за користування кредитними коштами є несправедливими та незаконними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсними пункту заяви та графіку платежів, стягнення коштів задоволено.

Визнано недійсними з моменту укладення п. 4 заяви № 402 від 11.07.2019 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , яким встановлено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,99 % , та графік платежів в частині встановлення суми щомісячної комісії за обслуговуваня кредитної заборгованості у розімірі 1835 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 29366,40 грн та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорюваним пунктом договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування».

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» вказав, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦК України.

Просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підписана між позивачем та відповідачем заява є договором приєднання і даний документ містить усі умови кредитного договору.

Вказує, що позивач підписавши паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про розмір комісії та її абсолютне значення на весь період кредитування.

Отже, позивач усвідомлював, що беручи кредит у сумі 46000 грн, фактично за період кредитування (24 сісяці) повинен повернути 90054,27 грн.

Позивач також був проінформований про реальний розмір процентної стаки 106,4485 %, яка складається з проценті та комісії. Плата за кредит складається з комісії -3,99 % щомісячно від залишку заборгованості та процентів у розмірі 0,01 %.

Вважає, що позивач обрав саме цей вид кредиту і його твердження, що йому нав`язали ці умови кредитування на строк кредитування, є необґрунтованими та не підтвердженими доказами.

Крім того, в заяві на приєднання до договору вказано, що сума платежу за розрахунковий період становить 3752,27 грн, тобто рівними платежами, які включають в себе суму кредиту та плату за кредит.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовомузасіданні апеляційногосуду,проведеного врежимі відеоконференції,адвокат БойченкоД.О.,який представляєінтереси АТ «ПершийУкраїнський МіжнароднийБанк» підтримавдоводи апеляційноїскарги,адвокатГуртовий М.О.,який представляєінтереси ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без його участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.07.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 402 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Як вбачається із зазначеної заяви, позивач просив відповідача надати споживчий кредит на строк 24 місяці в розмірі 46 000 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 46 000,00 грн., для сплати разової комісії - 0 грн. За умовами заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99 % річних (п.4 заяви), розмір процентної ставки становить 0,01 % річних (п.5 заяви), разова комісія - 0.00 % річних + 0 грн. (п.6 заяви).

Підписанням цієї заяви позивач підтвердив, що приймає публічну пропозицію відповідача на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погодився з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

З доданого до позовної заяви розрахунку оплати комісії за обслуговування кредиторської заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що сума сплаченої комісії за період з 11.08.2019 року по 04.11.2020 рік складає 29366, 40 грн.

Згідно зіст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13) порядок дострокового повернення кредиту;

14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що 11.07.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 402 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.11).

З зазначеної заяви вбачається, що позивач просив відповідача надати споживчий кредит на строк 24 місяці в розмірі 46 000 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 46 000,00 грн., для сплати разової комісії - 0 грн. За умовами заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99 % річних (п.4 заяви), розмір процентної ставки становить 0,01 % річних (п.5 заяви), разова комісія - 0.00 % річних + 0 грн. (п.6 заяви).

Підписанням цієї заяви позивач підтвердив, що приймає публічну пропозицію відповідача на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погодився з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

З доданого до позовної заяви розрахунку оплати комісії за обслуговування кредиторської заборгованості ОСОБА_1 за заявою №402 від 11.07.2019 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що сума сплаченої комісії за період з 11.08.2019 року по 04.11.2020 рік складає 29366,40 грн (а.с 12).

Враховуючи викладене, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог оскільки інформація, яка зазначена відповідачем у пункті 4 зави № 402 на приєднання додоговру комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивача та комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 % річних повинна надаватись безоплатно.

Вказаний висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319.

Крім того, відповідно до статті 55Закону України «Про банки і банківську діяльність»відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язкуз положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так,що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під часукладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суд погоджується з висновком першої інстанції, що встановлення відповідачем в кредитному договорі сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, є незаконним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Незаконність стягнення банком супутніх платежів, зокрема, комісій за обслуговування кредитної заборгованості, встановлена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1746цс16 від 16.11.2016.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач підписавши паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про розмір комісії та її абсолютне значення на весь період кредитування є безпідставними з огляду на те, що паспорт споживчого кредиту, який підписаний позивачем, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати комісії -3,99 % щомісячно від залишку заборгованості та відсотків, з огляду на таке.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

З огляду на викладене, Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про задоволення позовних вимог, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення, а рішення Ленінськогорайонного судум.Кіровограда від01лютого 2022 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14.02.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М.Єгорова

О. І. Чельник

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...