Провадження № 2/752/1387/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.10.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря Ящука Д.О.,

представника позивача адвоката Поклада О.В.

представника відповідача адвоката Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільногомайна подружжя,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що у період з 21.11.2008 року по 11.09.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у шлюбі подружжя набуло у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем 27.08.2019. Після розірвання шлюбу згоди щодо порядку поділу майна сторони не досягли, відповідач чинить перешкоди у користуванні майном. Позивач вважає, що оскільки майно було придбане сторонами в період шлюбу воно є спільною сумісною власністю, а тому поділ вказаної квартири має відбуватися шляхом визначення за позивачем частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

30.08.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, обґрунтована тим, що з 21.11.2008 року по 11.09.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у шлюбі подружжя за рахунок кредитних коштів придбало квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000, право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 27.08.2019. Вартість об`єкту інвестування згідно договору №75957 про уступку майнових прав від 07.07.2016 склала 1 211 380,00 грн. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 внесено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 839 499,90 грн. Також вказала, що під час шлюбу подружжя придбало рухоме майно, а саме: автомобіль «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, зареєстрований 17.03.2017 року, приблизна вартість 179 000,00 доларів США, та автомобіль «BMW Х5», 2014 року випуску, зареєстрований 24.12.2019 року, приблизна вартість 35 900 доларів США, а також автомобіль «FORD F150», 2015 року випуску, зареєстрований 24.12.2019 року, приблизна вартість 38 600 доларів США. Зокрема за період шлюбу було здійснено ремонт в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживали сторони під час шлюбу. ОСОБА_2 вказала, що відповідач не має права на частину квартири, оскільки за період шлюбу було сплачено лише 371 880,10 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Для рівності часток на квартиру відповідач повинен був нести тягар виплати кредиту, отриманого для її придбання, проте цього не зробив. Зазначає, що має право на частки у вказаному рухомому майні, загальна вартість якого приблизно складає 6 827 116,00 грн. Оскільки вказане майно - автомобілі є неподільним майном і на момент розгляду справи відчужені ОСОБА_1 без її згоди та не в інтересах сім`ї, тому вона має право на компенсацію половини його вартості, а саме 3 413 558,00 грн.

ОСОБА_2 просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя кредитне зобов`язання за договором №75957 від 07.07.2016, квартиру АДРЕСА_3 , автомобіль «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, зареєстрований 17.03.2017 року, автомобіль «BMW Х5», 2014 року випуску, зареєстрований 24.12.2019 року, автомобіль «FORD F150», 2015 року випуску, зареєстрований 24.12.2019 року. Поділити майно, набуте за час шлюбу, визнати право власності на квартиру за нею. В рахунок компенсації вартості рухомого майна набутого за час шлюбу та відчуженого без згоди ОСОБА_2 за мінусом половини суми сплаченої за час шлюбу в рахунок оплати вартості квартири стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 320 587,97 грн.

27.07.2022 ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000, та автомобіль «НONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 автомобіля «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 .

27.07.2022 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва (внесеною до протоколу судового засідання) прийнято заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. Накладено арешт на автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2

29.08.2022 до суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у який вона вказує на те, що між сторонами існувала домовленість, що спірний автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , є особистою власністю ОСОБА_2 , саме з цих причин вона не вказувала дане рухоме майно у поданій до суду зустрічній позовній заяві. Вказала, що спірний автомобіль було відчужено 18.12.2019 за 240 512,00 грн, що еквівалентно 10 200,00 доларам США, що підтверджується довідкою про визначення ринкової вартості КТЗ від 15.08.2022.

28.02.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну предмету позову в частині визнання права власності на 1/2 автомобіля «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , у якій ОСОБА_1 просить суд змінити предмет позову в частині визнання права власності на 1/2 частину автомобіля «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 ., з визнання за ОСОБА_1 право власності на автомобіля на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості 1/2 автомобіля «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме 334 730,00 грн. Інші вимоги викладені в позовній заяві та заяві про зміну розміру позовних вимог залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 лютого 2023 року при ознайомленні з матеріалами справи стало відомо, що автомобіл «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , було відчужено 18.12.2019 року. Відчуження автомобіля відбулось відповідачем без погодження з позивачем та грошові кошти були використані нею на свій розсуд проти волі позивача і не в інтересах сім`ї. Таким чином з урахуванням позиції відповідача стосовно відчуження спільного майна - автомобіля «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , та враховуючи приблизну вартість вказаного автомобіля 17 000 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 669 460,00 грн. позивач вважає за справедливий розподіл вартості транспортного засобу кожному із подружжя, а саме по 334 730 грн. 00 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите судове засідання.

18.05.2023 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому останній вказав, що за відчужений автомобіль «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 75 000,00 грн як частину вартості проданого рухомого майна. Автомобіль «BMW Х5», 2014 року випуску, та автомобіль «FORD F150», 2015 року випуску, були також продані за погодженням ОСОБА_2 , якій ОСОБА_1 перерахував їх повну вартість у сумі 10 000,00 грн. Також вказав, що ОСОБА_2 вводить суд в оману, так як грошові кошти за квартиру після розірвання шлюбу остання не оплачувала, а лише скористалася можливістю отримання довідки в банківській установі про оплату по кредитному договору № 75957 від 07.07.2016 року. Доказів оплати зазначених коштів з боку ОСОБА_2 не було надано, так як вказані кошти оплачував безпосередньо ОСОБА_1 , так як він після розлучення продовжував нести тягар виплати кредиту отриманого для придбання квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується квитанціями про оплату, в яких зазначено підпис та дані платника ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду від 15.09.2023 (внесеною до журналу судового засідання) відмовлено у прийнятті відзиву ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та доданих додаткових доказів.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у ході розгляду справи первісні позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримав у повному обсязі, просить задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. У задоволені зустрічного позову просить відмовити з підстав необґрунтованості та недоведеності заявлених ОСОБА_2 вимог.

У ході розгляду справи представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, зустрічні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаюсь на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та подані до суду докази.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 21.11.2008 Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області за актовим записом № 481 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11.09.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

У період шлюбу у сторін народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

Під час перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 27.08.2019.

Вказане нерухоме майно придбано ОСОБА_2 за рахунок кредитних коштів, отриманих у кредит від ПАТ АКБ «Аркада», який є управителем фонду фінансового будівництва «Еврика» за програмою ТОВ «Аркада - Будівництво», про що між ПАТ АКБ «Аркада» та ОСОБА_2 укладені договір про іпотечний кредит №75957 від 07.07.2016 року та іпотечний договір №75957 від 07.07.2016 року, за якими ОСОБА_2 з метою забезпечення повернення кредиту передала ПАТ АКБ «Аркада» в іпотеку набуті за договором про уступку майнових прав №75957 від 07.07.2016 року майнові права на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 81,85 кв.м. вартість об`єкта інвестування на дату укладення договору 1 211 380,00 грн.

Також під час шлюбу сторонами було придбано рухоме майно, а саме:

- автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, колір червоний, зареєстрований 01.07.2014;

- автомобіль «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, колір синій, легковий, купе, зареєстрований 17.03.2017 року;

- автомобіль «BMW Х5», 2014 року випуску, колір чорний, легковий універсал, зареєстрований 24.12.2019 року;

- автомобіль «FORD F150», 2015 року випуску, колір синій, вантажний пікап, зареєстрований 24.12.2019 року.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу.

Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Згідно із ч.2 та ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до висновків КЦС у складі ВС у постанові від 04.03.2021 року у справі №343/1294/18 набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Крім того, розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 000, автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, колір червоний, зареєстрований 01.07.2014; автомобіль «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, колір синій, легковий, купе, зареєстрований 17.03.2017 року; автомобіль «BMW Х5», 2014 року випуску, колір чорний, легковий універсал, зареєстрований 24.12.2019 року; автомобіль «FORD F150», 2015 року випуску, колір синій, вантажний пікап, зареєстрований 24.12.2019 року, придбані у період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, а відтак спірне нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про визнання набутого у шлюбі майна особистою приватною власністю одного з подружжя, суд вважає, що автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований 01.07.2014 року за ОСОБА_2 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно правових висновків у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, від 09 грудня 2020 року у справі №301/2231/17, від 07 квітня 2021 року у справі №402/849/18, від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20, у випадку встановлення судом факту відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Суди також виснували, вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що спірна квартира була придбана подружжям під час перебування у шлюбі, протилежного суду не надано, а тому дане майно є спільним сумісним майном подружжя, що підлягає поділу між подружжям, а їх частки є рівними.

Також судом встановлено, що спірне нерухоме майно було придбано сторонами за рахунок кредитних коштів, які використані в інтересах сім`ї, а відтак кредитні зобов`язання за кредитним договором є спільною сумісною власністю подружжя.

За час шлюбу подружжям виконано кредитні зобов`язання на суму 371 880,10 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Решту суму кредитних зобов`язань у розмірі 839 499,90 грн сплачено ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, що підтверджується доданими до зустрічної позовної заяви квитанціями.

Зазначені обставини не спростовані ОСОБА_1 .

Таким чином, з нього на користь ОСОБА_2 має бути стягнута грошова компенсація у розмірі частини кредитних зобов`язань, сплачених ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, що складає 419 749,95 грн.

Зокрема, під час розгляду справи судом встановлено, що автомобіль «HONDA PILOT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску було відчужено ОСОБА_2 18.12.2019 на корить третьої особи. Вартість транспортного засобу на час його відчуження склала 240 512,00 грн, що підтверджується довідкою визначення ринкової вартості КТЗ на дату оцінки (18.12.2019), складеної ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт».

Оскільки відповідач ОСОБА_2 розпорядилась автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача ОСОБА_1 , то останній має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу, що складає 120 256,00 грн.

З врахуванням зазначеного, на думку суду, такий розподіл майна по відношенню до сторін буде справедливими, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав.

Разом з тим, у ході розгляду справи ОСОБА_2 не довела, що їй не було відомо про укладення ОСОБА_1 договорів про відчуження автомобілів «PORSCHE 911 Turbo S», 2016 року випуску, «BMW Х5», 2014 року випуску, «FORD F150», 2015 року випуску, та не надання дозволу на таке відчуження, зокрема використання коштів, отриманих за відчуження вказаних автомобілів ОСОБА_1 не в інтересах сім`ї.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

З урахуванням частково задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 5745, 53 грн пропорційно задоволеним вимогам. При цьому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 1 737,78 грн пропорційно задоволеним зустрічним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільногомайна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м.;

-автомобіль «Хонда» д.н. НОМЕР_1 , червоний, 2013 р. випуску;

-автомобіль «БМВ Х5, 2014 р. випуску, чорний, легковий універсал;

-автомобіль «ФОРД», 2015 р.випуску, синій, вантажний пікап;

-автомобіль «ПОРШЕ», 2016 р. випуску, синій, легковий, купе;

-кредитні зобов`язання за Кредитним договором № 75957 від 07.07.2016 р.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) компенсацію частини кредитних зобов`язань, сплачених після розірвання шлюбу в розмірі 419749,95 гривень, судовий збір в розмірі 1737,78 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію частки вартості автомобіля в розмірі 120256 гривень, судовий збір в розмірі 5745 гривень 53 копійки.

В іншій частині вимог за первісним позовом відмовити.

В іншій частині вимог за зустрічним позовом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя