справа №176/709/23
провадження №2/176/404/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить змінити спосіб раніше присуджених аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_3 на утримання їхнього спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з відповідача 5000,00 грн. щомісяця.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 05 листопада 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 .

Вказує, що від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №176/457/17 від 23 травня 2017 року, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2017 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, позивачка зазначає, що їй стало відомо, про покращення матеріального стану відповідача, який станом на березень 2023 року перебуває на заробітках в Іспанії.

Таким чином, вважає, що матеріальний стан відповідача покращився та останній повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок.

Позивачка звертає увагу, на те, що в порівнянні з дня присудження аліментів її матеріальне становище погіршилось, оскільки вона утримує сина з періодичних та нестабільних доходів. До того ж, зазначає, що на підприємстві на якому вона працює, протягом чотирьох місяців затримують заробітну плату. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання неповнолітнього сина значно зріс.

Відповідач є фізично здоровий, працездатний та матеріально забезпечений, отримує достатньо доходів в силу того, що працює за кордоном, а тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою судді від 03 травня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача адвокат Лапшин В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивачкою не обґрунтовано та не доведено належними доказами обставин, які відповідно до ст. 192 СК України дають підстави для збільшення розміру аліментів. Само по собі збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Не може бути підставою для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів і твердження позивача про те, що аліменти, які сплачуються відповідачем, є меншими за мінімальний гарантований розмір.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 лютого 2016 року (а.с.6).

05 листопада 2015 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №298.

Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №176/457/17 від 23 травня 2017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2017 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, позивачка ОСОБА_2 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,10).

Позивачка, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_3 недостатньо для утримання дитини, оскільки стягнення аліментів визначені у розмірі меншому ніж встановлено діючим законом, а відповідач має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За вимогами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

У позовній заяві позивачка також посилається на погіршення її матеріального стану, однак доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала.

На думку суду довідка щодо заборгованості по заробітній платі не є доказом погіршення майнового стану позивачки, оскільки заробітна плата ОСОБА_2 продовжує нараховуватись, є її доходом та має бути виплачена позивачці.

Також позивачка не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося з моменту присудження аліментів у первісному розмірі.

Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів.

Позивачка не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів, як і не обґрунтовано позивачем належними доказами, чому саме розмір стягнення аліментів повинен бути збільшений до 5000,00 грн.

Належних доказів на підтвердження того, що відповідач має більший дохід, ніж на період ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2017 року, матеріали справи не містять.

Крім того, суд також враховує положення ч. 1, 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у ч. 1 ст. 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Отже, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, позивачкою не доведено існування обставин, які відповідно до ст.192 СК України давали б підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА