Справа № 640/5822/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" грудня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, -
21 листопада 2023 року до Київського районного суду м. Харкова через Єдину судову інформаційну телекомунікаційну систему Електронний суд надійшла скарга представника Пащука А.І. в інтересах ОСОБА_2 (далі: скаржник) на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченка А.О., яку представник скаржника в подальному уточнив та остаточно просив визнати протиправними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченка Арсентія Олександровича щодо відмови у знятті арешту з рахунку боржника, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», НОМЕР_1 , призначений для отримання заробітної плати, на який накладено арешт на підставі постанови про арешт кощтів боржника від 20.05.2020 у виконавчому провадженні №55083208. Зобов`язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченка Арсентія Олександровича зняти, накладений постановою від 20.05.2020 арешт коштів боржника ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» і є заробітною платою боржника.
В обґрунтування скарги представник ОСОБА_1 посилався на те, що 22.08.2017 рішенням Київського районного суду м. Лювова по справі №640/5822/21 задоволено позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 13.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. 08.11.2017 постановю державного виконавця відкрито виконавче провадження№55083208; 17.10.2023 постановою державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату; 20.05.2020 постановою державного виконавця накладено арешт на рахунок боржника, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на який зараховується заробітна плата. Вказаною постановою державного виконавця відбувається стягнення із заробітної плати у розмірі 50% від доходу, тобто заробітної плати, частина коштів стягується на сплату аліментів та на погашення заборгованості. Підстав для арешту коштів наемає. Рахунок, на який накладено арешт боржник має спеціальний режим використання. 17.07.2023, 19.11.2023 скаржник та його представник звернулись до державного виконавця з заявами про зняття арешту з рахунків боржника, призначеного для зарахування заробітної плати, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , однак відповіді на вказані заяві не отримали, арешт з банківського рахунку скаржника не знято.
22.11.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова вищевказану скаргу залишено без руху, та надано заявнику 10-ти денний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.
07.12.2023р. через Єдину судову інформаційну телекомунікаційну систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника про усунення недоліків.
12.12.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця прийнято до свого провадження.
Зобов`язано державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції надати завірені копії матеріалів виконавчого провадження №55083208, відкритого 08.11.2017. Призначено судове засідання.
Належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання скаржник та державний виконавець до судового засідання не з`явились. Представник скаржника подав до суду заяву про розгляд справи за його з скаржником відсутності. Державний виконавець причини неявки не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали скарги, а також завірені копії матеріалів виконавчого провадження №55083208, вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
08.11.2017 постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області Шепель О.Є. відкрито виконавче провадження № 55083208 з примусового виконання виконавчого листа №640/5822/17, виданого 23.10.2017 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.
05.01.2018 постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області Абрамової А.С. у виконавчому провадженні №55083208 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що отримує дохід у ТОВ «МЕДЛІТ».
23.01.2020 постановою начальника відділу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хабловим В.М. прийнято виконавче провадження №55083208 з примусового виконання виконавчого листа 640/5822/17, виданого 23.10.2017 Київським районним судом м. Харкова.
05.03.2020 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В.С. на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про внесення щодо нього відомостей до Єдиного реєстру боржників.
05.03.2020 постановами державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В.С. у виконавчому провадженні №55083208 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа №640/5822/17, виданого 23.10.2017, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
20.05.2020 постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В.С. у виконавчому провадженні №55083208 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_2 .
17.07.2023 представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ з заявою про зняття арешту з рахунку боржника, призначеного для зарахування заробітної плати, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» IBAN НОМЕР_1 та стягнення аліментів із заробітної плати за місцем праці ВЧ Т0200 в м. Червонограді Львівської області. В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилався на обмеження права арешту щодо коштів, які перебувають в рахунках із спеціальним режимом використання та на те, що із заробітної плати може бути стягнено не більше 20%.
24.07.2020 постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко А.О. у виконавчому провадженні №55083208 визначено наступний поточний рахунок фізичної особи боржника IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій боржника на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також для сплати податків, зборів без урахування такого арешту, за умови, що такий поточний рахунок визначений державним виконавцем для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому підпунктом 1 пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
19.11.2023 представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ зі скаргою, якою просив зобов`язати державного виконавця Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з рахунку боржника, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» IBAN НОМЕР_1 , на який накладено арешт на підставі постанови про арешт коштів боржника від 30.05.2020 у виконавчому провадженні №55083208.
11.12.2023 постановою в.о. начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лівенцевим І.О. у виконавчому провадженні №55083208, визнано дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гордійчук В.С. такими, що вчинені з порушенням вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, щодо винесення постанови про арешт коштів боржника не в межах суми боргу. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 20.05.2020. Зобов`язано старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко А.О. усунути недоліки відповідно до вимог чинного законодавства в термін до 15.12.2023.
15.12.2023 постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко А.О. у виконавчому провадженні №55083208 скасовано постанову про арешт коштів боржника від 20.05.2020.
Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.
Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).
Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02червня 2016року №1404-VІІІ(далі Закон№1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно положень частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавчепровадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно достатті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України"Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №905/361/19.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.07. 2023, вбачається, що ОСОБА_2 станом на 17.07.2023 має картку НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_1 ) на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).
Разом з тим АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку IBAN НОМЕР_1 виконувало, про що зазначено скаржником. Вказанесвідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).
Згідно положень ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
У частинах 1, 3 статті 68Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.
Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Враховуючи викладені обставин, а саме, те, що станом на момент винесення державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В.О. постанови про арешт коштів боржника від 20.05.2020, державний виконавець не мав даних щодо призначення банківського рахунку боржника IBAN НОМЕР_1 ), а також те, що станом на час розгляду скарги судом, постановою державного виконавця від 15.12.2023, скасовано постанову про арешт коштів боржника від 20.05.2020 з підстав винесення не в межах суми боргу, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 210 ЦПК України, суд
В задоволенні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 22.12.2023.

Суддя Н.В. Єфіменко