Справа №:295/3166/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на користь ОСОБА_1 , невиплачену заробітну плату у сумі 3517 грн. 41 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в січні 2023 року було відраховано із нарахованої заробітної плати 3517 грн. 41 коп., посилаючись на допущену бухгалтерією помилку. Оскільки позивач, вважає, що було порушено її трудові права щодо невиплати заробітної плати, а тому змушена звернутися з вимогою до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без виклуку сторін. Витребувано у ТОВ «Сільпо -Фуд» м. Київ наказ про прийняття на роботу, довідку - розрахунок заробітної плати за період з листопада 2022 року по лютий 2023 рік.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 22 травня 2023 р., про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження від 11 травня 2023 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками було направлено на адресу зазначену в позові, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

15 червня 2023 року до суду від представника відповідача ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - Любченко К.С. надійшов відзив з доказами на його обґрунтування. В якому представник відповідача заперечує проти позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» 09 листопада 2022 року на посаду оператора відділу контакту центру Департаменту взаємовідносин з покупцями Офісу маркетингу Управління роздрібного бізнесу з 8-годинним робочим днем з окладом згідно штатного розпису відповідно до Наказу ТОВ «Сільпо -Фуд» № 969/УРБ к/тр від 08.11.2022 року. 24 квітня 2023 року позивач була звільнена із ТОВ «Сільпо -Фуд» за угодою сторін, що підтверджується витягом із Наказу ТОВ «Сільпо-Фуд» №319/УРБ к/тр від 24 квітня 2023 року. Згідно з даними штатного розпису оклад Позивача становив 8 315,00 грн.

Відповідно до табелю обліку робочого часу Позивача за січень 2023 року Позивачем відпрацьовано 22 робочих днів (176 год), за що їй було нарахована заробітна плата у розміру 8 315,00 грн., а також премію у розмірі 4 059.22 грн. з урахуванням податків та збору, що у загальному розмірі за вирахуванням податків і зборів, складає 9 961,24 грн. Вказана сума була повністю виплачена позивачу , що підтверджується :

- витягом зі зведеної відомості № СФ -1000398 від 13.01.2023 р. на суму 249,74 грн;

- витягом зі зведеної відомості № СФ-1000412 від 20.01.2023 р. на суму 3 267,67 грн.

- витягом зі зведеної відомості СФ-1000743 від 06.02.2023 р. на суму 6 443,83 грн.

Звертаючи увагу, що загальна сума виплат, що відбулися 13.01.2023 р. та 20.01.2023 р. складає 3 517,41 грн., що вказана позивачем як позовна вимога. У зв`язку зі з виплатою цієї суми протягом січня 2023 року, у розрахунковому листку за січень 2023 року у графі «належить до виплати» вказана сума 6 443,83 грн. (тобто залишок нарахувань за січень 2023 виплата якого була здійснена у лютому 2023 року. Таким чином, відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату за період січень 2023 року у повному обсязі; жодних відрахувань та утримань із заробітної плати позивача відповідачем не здійснювалося, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи та підтверджується даними трудової книжки, наказом № 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» на посаду оператора відділу контакту центру Департаменту взаємовідносин з покупцями Офісу маркетингу Управління роздрібного бізнесу з 8-годинним робочим днем з окладом згідно штатного розпису відповідно до Наказу ТОВ «Сільпо -Фуд» № 969/УРБ к/тр від 08.11.2022 р.

Наказом № 319/УРБ к/тр від 24.04.2023 р. позивач була звільнена 24.04.2023 р. за угодою сторін, що підтверджується витягом із Наказу ТОВ «Сільпо-Фуд».

Убачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Так, відповідно до ч. 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі- Закон № 2136-IX).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстави, зазначеній у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в січні 2023 року відповідачем було зроблено відрахування із заробітної плати 3517 грн. 41 коп., утім вказане спростовується матеріалами справи.

Так, позивачем надано розрахунковий листок за січень 2023 рік, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 нарахований оклад та премія за виконані роботи в сумі 9961, 24 грн. з урахуванням податків та зборів. Дана сума була виплачена позивачеві в два етапи, а саме: в січні 2023 року виплачено 3517,41 грн. та в лютому 2023 року виплачено 6443,83 грн. з урахуванням податків та зборів.

Дана обставина підтверджується наданими відповідачем копіями розрахункових листків за січень та лютий 2023 року. Крім цього дана обставина також підтверджується копіями витягу зі зведеної відомості за січень 2023 року:

-№ СФ-1000398 від 13.01.2023 на суму 249,74 грн.;

-№СФ-1000412 від 20.01.2023 на суму 3 267,67 грн.

-СФ -1000743 від 06.02.2023 року на суму 6 443,83 грн.

Таким чином, відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату за січень 2023 року у повному обсязі.

З урахуванням сукупності наданих доказів, судом не встановлено порушення відповідачем в частині нарахування заробітної виплати у розмірі 3 517 грн. 41 коп., що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині .

Згідно із вимогами ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» про стягнення невиплаченої заробітної плати у сумі 3 517 грн. 41 коп.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 5-1, 40, 47, 94, 116, 139, 142 КЗпП України, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 3 517 грн. 41 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бутлєрова № 1.

Суддя Н.О. Яровенко