Справа № 645/3227/21
Провадження № 2/645/1495/23

РІШЕННЯ
01 листопада 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача Карасава О.П., відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг,
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенко С.О. від 24.05.2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
22.06.2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обгрунтування чого зазначив, що позивач за 13 років запеклої боротьби з мешканцями гуртожитку, впевнений в своїй безкарності, дозволяє собі не виконувати попередні рішення судів, які набрали законної сили, подавати нові позови по тій самій суті, де вже суди всіх рівнів дали правову оцінку відсутності у ХМАПО тарифів (цін) на житлово-комунальні послуги. Відповідно до законодавчих актах та п.2 ч.11 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VІІІ від 09.11.2017 р. позивач є суб`єктом господарювання, що надає комунальні послуги споживачу відповідно до договору та не допускає можливості відносин на підставі будь-яких контрактів. В п.5 ч.1 ст.1 Законі України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189- VІІІ від 09.11.2017 р. встановлена норма, а саме: «житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, що «здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг», тобто, якщо не має договору, то у позивача не має підстав стверджувати, що він надає житлово- комунальні послуги. Таким чином, поважати закон зобов`язаний не лише користувач послуг, а насамперед позивач, як суб`єкт господарювання. Грубо порушуючи права відповідача, наймача житлової площі, позивач змушує відповідача укласти з ним контракт, де одночасно змушує відповідача визнавати його одностороннє право в частині житлово-комунальних послуг. Контракт законодавством не передбачається і в ч.3 ст.61 Житлового Кодексу України встановлена норма про укладення договорів на підставі затверджених Кабінетом Міністрів України Типових договорів, а в ч.4 ст.61 встановлена норма про те, що договори в сфері житлових та комунальних відносин мають відповідати вимогам Типових договорів, а тому позивач не може посилатись на контракт, як на докази. Постанова Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року встановила єдиний для всіх підхід до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, де не передбачено контракти, також не передбачено право позивача своїми одноосібними наказами встановлювати ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги. Позивач в своїх контрактах не встановлює цін і тарифів на житлово - комунальні послуги, а встановлює лише своє безальтернативне право встановлювати платежі, тобто за рахунок відповідача та інших мешканців гуртожитку мати змогу на самозбагачення, укріплення та розростання корупційних схем, покривання всіх недоліків своєї нікчемної господарської діяльності. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189- VІІІ від 09.11.2017 р. та Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 для всіх постачальників житлово-комунальних послуг ціни (тарифи) встановлюються відповідними органами влади, а позивачу таке право не надається. Постановою Кабінету Міністрів України № 869 «Порядку формування тарифів послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» встановлено, що «Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання житлово-комунальних послуг», тобто не має рішення місцевого органу самоврядування, не має жодного права у позивача надавати послуги. Позивач не має права здійснювати нарахування платежів на житлово-комунальні послуги у зв`язку з відсутністю цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги, затверджених рішенням органів місцевого самоврядування. Тарифів (цін) на житлово-комунальні послуги в гуртожитку позивача не має з 2005 року, а також не має послуг, тому що вони мають відповідати вимогам, які мають бути встановлені не позивачем, а виключно в рішенні місцевого органу самоврядування. Позивач не надав суду наказів ректора з додатками калькуляції тарифів на кожний вид житлово-комунальної послуги окремо, де видно структуру та формування калькуляції. Позивач безпідставно стверджує, що нібито відповідач зобов`язаний відповідно до контракту кожного місяця вносити плату за житлово-комунальні послуги, але ж це не можливо, тому що в Контракті не зазначається тарифи (ціни), структура, періодичність та строки надання послуг і будь-якого додаткового двох стороннього погодження чи договору не існує і цивільний кодекс не передбачає, щоб постачальник послуг на свій власний розсуд встановлював тарифи (ціни), розмір платежів за послуги. Враховуючи те, що у позивача не має цін (тарифів), відсутні рішення місцевого органу самоврядування про затвердження тарифу на всі види послуг, його структури, періодичності, строків надання тієї чи іншої послуги, об`єм послуг тощо, позивач позбавлений права нараховувати будь-який платіж. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, також до відзиву надав колективні звернення мешканців гуртожитку до позивача з приводу тарифів на комунальні послуги та копії рішень у інших справах постановлених судами в 2013-2014 роках, посилаючись на те, що позивач не виконував зазначені рішення.
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Шевської О.І. від 14.12.2022 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Шевської О.І. від 06.07.2023 року цивільну справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м.Харкова.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В. від 27.07.2023 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В. від 02.10.2023 року задоволено клопотання представника Харківського національного медичного університету адвоката Карасава О.П. про залучення правонаступника позивача. Залучено до участі у справі, як правонаступника Харківської медичної академії післядипломної освіти - Харківський національний медичний університет за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. При цьому відповідач зазначив, що він постійно мешкає в зазначеному гуртожитку з 1991 року із дружиною та двома дітьми. Мешкає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , з грудня 2008 року, раніше він мешкав в квартирі АДРЕСА_1 . Він користується послугами теплопостачання, водопостачання та водовідведення, елетроенергією. За послуги сплачує частково за тарифами, які були встановлені місцевою владою рішенням ХМР, але позивач хоче стягнути із нього різницю за сплату комунальних послуг по завищенним тарифам. З 2008 року він більше із ХМАПО контрактів не підписував. Повідомив, що він особисто із позовом до суду щодо оскарження тарифів позивача, оскарження суми заборгованості та проведення перерахунку, не звертався, контракт не визнавали недійсним. Зазначив, що комунальні послуги мешканцям надає не позивач, а місто.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Варва М.Я., у судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити та пояснив суду, що подача позову до суду це протиправні дії позивача. Раніше суди відмовляли позивачу у стягнення із мешканців гуртожитку заборгованість за комунальні послуги. Мешканці гуртожитку просили позивача укласти договори, на основі Типового договору, за встановленими тарифами постановами КМУ.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст.ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.
Так судом встановлено, що 13.06.2005 року між позивачем - Харківською медичною академією післядипломної освіти, правонаступником якого є Харківський національний медичний університет та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Контракт № 2/1867 на тимчасове проживання у гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти строком з 01.05.2005 до 01.05.2006 р. та Контракт №2831 на тимчасове проживання у гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти від 08.06.2007 р. строком дії договору з 01.05.2007 по 01.05.2008 р. Так, згідно положень статті 1 Контракту №2/1867 та №2867, позивач надає відповідачу та його родині з трьох осіб, а саме: дружини - ОСОБА_3 , сина - ОСОБА_4 , дочки- ОСОБА_5 в строкове платне користування квартиру АДРЕСА_3 , який знаходиться на балансі Харківської медичної академії післядипломної освіти. (а.с.8,9)
Положеннями п. 2.2.4 Контракту передбачено, що відповідач зобов`язаний не пізніше 25-го числа кожного наступного місяця вносити плату за проживання в гуртожитку, яка враховує в собі витрати на утримання будинку й територій та житлово - комунальні послуги (згідно п.4.1). Згідно п. 2.1.2 відповідач в свою чергу має право користуватись комунальними послугами, приміщеннями побутового призначення, обладнанням, інвентарем тощо. Позивач згідно п. 3.2.1 зобов`язується надати в тимчасове користування для тимчасового проживання житлове приміщення в гуртожитку. Згідно з п. 3.2.2 надати наймачу комунальні послуги.
Відповідач ОСОБА_1 з 09.12.2008 року проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується копією паспорта, карткою реєстрації, та Інформаційною довідкою із Реєстру територіальної громади (6,10-12, 30)
Позивач виконав свої зобов`язання за Контрактом, надав житлову площу та відповідачу надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно висновку експертного дослідження № 18 від 22.02.2019 р., калькуляція вартості 1 кв.м. за послуги з утримання гуртожитків, прибудинкової території гуртожитку №1 з 03.05.2018 р. в частині розрахунку для інших категорій громадян, які проживають за контрактом та займають одне ліжко-місце, підтверджується в сумі 13,96 грн./1 кв.м. на місяць.
Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків та територій, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (який діяв на час укладання договору) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Аналогічні положення передбачені ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції 2017 року.
Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).
Відповідно до ст. 67 ЖК України, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно положень ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону від 2004 року, який діяв до 01.05.2019 року, було передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово- комунальні послуги», відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.
Як встановлено в судовому засіданні на час подання позову відповідач не уклав договір про тимчасове проживання в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти та відповідно про сплату за надані послуги та витрати на утримання будинку і територій та житлово- комунальні послуги з позивачем, що є порушенням норм чинного законодавства. Але фактично відповідач продовжує проживати в гуртожитку, користуватись комунальними послугами та частково їх сплачувати.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо укладання договору, між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (який діяв на час укладання договору та до 01.05.2019 року), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Аналогічні положення передбачені ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції 2017 року.
Пунктом 1 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому такому праву прямо відповідає визначений ст. 7,9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції Закону від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції закону, щ о діяв на час укладання договору), виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.
Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Харківська медична академія післядипломної освіти надавала комунальні послуги та послуги з утримання будинків та територій, а відповідач їх отримував, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо разрахунку заборгованості по завищеним тарифам та відповідно не оскаржував наявну заборгованість.
Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством-Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Даних про відмову відповідача від отримання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, які надає позивач, або про отримання таких послуг неналежної якості, - матеріали справи не містять.
Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати вартість вказаних послуг.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Роз"ясненим судом в судовому засіданні правом про заявлення про застосування строку позовної давності, відповідач не скористався, та не заявив про застосування строку позовної давності.
Враховуючи відсутність заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, порушення права позивача на отримання плати за надані послуги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в межах позову.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2016 р. по 01.02.2019 р. у розмірі 66 132 грн. 16 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст.12,81,141, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -
В И Р I Ш И В :
Позовні вимоги Харківського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг - задовільнити частково.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: Харківський національний медичний університет, місцезнаходження: 61022 м. Харків, проспект Науки, буд.4;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення складено 15.11.2023 року.

Головуючий суддя: І.В.Ульяніч