Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
368/691/20: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них; про стягнення аліментів.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 15.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 10.03.2023
Номер судового провадження: 2/368/156/23
Справа № 368/691/20
Рішення

Іменем України

"07" лютого 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючого: суддя Закаблук О.В.

при секретарі Балацька В.В.

За участі:

Представник позивача: авдокат Клапчук Ф.АП.

Представник відповідача - адвокат Жаботенко І.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, (а.с., 1 - 2), в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

- Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 (шість тисяч) грн., щомісячно, з моменту отримання звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття.

02.07.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи була визначена суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., ( а.с., 12).

03.07.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187 - 192, 260, 261, 274, 353 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, ( а.с., 14 - 15).

23.07.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено заочне рішення, (а.с., 22 - 24), на підставі якого:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів : твердій грошовій сумі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Музиківка Білозірського району Херсонської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Музиківка Білозірського району Херсонської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

05.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі № 368/691/20, (а.с., 39 - 45), в якій зазначено наступне:

- «23» липня 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено заочне рішення по справі № 368/691/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Щодо поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду:

«23» липня 2020 року, Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено заочне рішення по справі № 368/691/20 за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позивач) до ОСОБА_2 (надалі за текстом - Відповідач) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, копію заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20, Відповідач не в день його проголошення, не пізніше не отримував та взагалі не знав про існування даного рішення та про те, що його дружина звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач з «16» грудня 2019 року не перебував на території України, оскільки виїхав на територію Республіки Польща з метою працевлаштування та «01» жовтня 2021 року, Відповідач повернувся з Республіки Польща на територію України.

Про існування заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20, Відповідач дізнався лише 01.10.2021 року, коли під час перетинання державного кордону України з метою проходження самоізоляції встановив мобільний додаток «Дія». Після встановлення мобільного додатку «Дія» Відповідачу надійшло повідомлення, що відносно нього відкрите виконавче провадження № 62934847. У зв`язку з цим, Відповідач почав з`ясовувати на підставі якого документу було відкри ю виконавче провадження та при з`ясуванні підстав виявилось, що виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого документу виданого Кагарлицьким районним судом Київської області.

У зв`язку з вищезазначеним, на офіційному веб-порталі судової влади України побачив справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Кагарлицького районною суду Київськім області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20 є поважними, тому прошу поновти процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Кагарлицькою районною суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20.

Обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засіданни та (або) неповідомлення їх суду, а також про поважність причини не подання відзиву полягають в наступному:

«02» липня 2020 року, Позивач звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з позовною заявою до Відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Під час звернення до Кагарлицького районного суду Київської області у позовній заяві Позивач вказала адресу Відповідача: Херсонська область, Біломорський район, с. Музиківка, вул. 1 травня, 20.

«03» липня 2020 року, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 368/691/20 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Також, в ухвалі Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 зазначено про те, що копію ухвали надіслати учасникам справи, а також відповідно до законодавства України разом з копією ухвали про відкриття провадження надсилається копія позовної заяви з додатками для Відповідача.

Однак, ані копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 про відкриття провадження, ані копію позовної заяви про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - Відповідач не отримував у зв`язку з тим, що з 16.12.2019 року по 01.10.2021 року Відповідач перебував на територіі Республіки Польща, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті Відповідача

Слід зазначити, що Відповідач взагалі не знав про існування судового процесу.

Крім того, навіть якщо припустити, що Відповідач отримав би копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі N» 368/691/20 про відкриття провадження та копію позовної заяви, судом фактично було позбавлено право Відповідача на подання відзиву на позовну заяву, оскільки ухвалою по справі визначено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до вищезазначеної ухвали вбачається, що 03.07.2020 року судом відкрито провадження, а вже 23.07.2020 року винесено рішення по справі № 368/691/20, що з огляду на відстань між м. Кагарлик Київської області та с. Музиківка Херсонської області є фактично неможливо встигнути реалізувати права Відповідача, оскільки почтові відправлення між такою великою відстанню (приблизно 509 км) надходять не менше 4-х робочих днів з м. Кагарлик. Київської області до с. Музиківка. Херсонської області та по менше 4-х робочих днів з с. Музиківка. Херсонської області до м. Кагарлик Київської області.

Отже, особливою умовою для ухвалення заочного рішення є те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, однак цим було порушено право Відповідача на справедливий судовий розгляд.

Однак, як зазначалось про існування заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20, як і самої справи Відповідач дізнався лише 01.10.2021 року, коли під час перетинання державного кордону України з метою проходження самоізоляції встановив мобільний додаток «Дія»

З огляду на вищевикладене вбачається, що Відповідач копію ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 03.07.2020 року по справі № 368/691/20 про відкриття провадження та копію позовної заяви про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не отримував, тому Відповідач був позбавлений можливості надати до суду відзив на позовну заяву, чим в результаті було порушено його право на справедливий судовий розгляд.

Заперечення проти вимог Позивача:

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначала, що 23.11.2013 року між нею та Відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 42.

За час перебування у шлюбі, мають спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вона самостійно, власними силами та за допомогою своїх батьків, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхнього сина. Відповідач допомагав утримувати сина до певного часу, але на даний момент тільки обіцяє, але допомоги на утримання сина не має, тому просила стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на у тримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно, - з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а також враховуючи потреби дитини у повноцінному харчуванні та лікуванні з огляду на рівень цін в Україні, тому з Відповідача на користь Позивачки вважав за доцільне стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 6000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття.

Однак, Відповідач ознайомившись з заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року по справі № 368/691/20 вважає вказане рішення таким, що суперечить приписам чинного законодавства, оскільки при його прийнятті мало місце неправильне застосування норм матеріального права, внаслідок чого це призвело до прийняття неправильного рішення з огляду на наступне:

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, па які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених іими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичною, розумовою, духовною, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів, а саме:

1 ) стан здоров`я іа матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становите платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна іа майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який може бути присуджений судом у разі достатності за робітку (доходу ) платника аліментів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України докази встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд бере до розгляду лише ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як стверджує Позивач у позовній заяві, - Відповідач працює не офіційно та отримує достойну заробітну плату, проте не отримує офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, що не дає можливості визначити розміру частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, тому при таких обставинах необхідно стягнути з Відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн.

Однак, такі доводи Позивача не заслуговують на увагу, оскільки Позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів в рахунок обгрунтування вищевказаних фактів та обставин, пов`язаних з тим, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в тому розмірі, який вказаний у позовній заяві.

Доказів того, що Відповідач має неофіційний дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, Позивачем суду не надано.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, зважаючи на вищевказане, посилання Позивача на те, що Відповідач матеріально забезпечений, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі, не підтверджується належними та допустимими доказами, обов`язок яких надати з підстав, передбачених ст. 81 ЦПК України, покладається в тому числі і на Позивача.

Крім того, оскільки Позивач та Відповідач, є батьками дитини ОСОБА_3 , то в рівній мірі несуть обов`язки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на Відповідача чи Позивача.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що Позивач для доведення наведених у позовній заяві обставин, крім власного твердження, не надала жодних доказів, не кажучи про їх належність, достатність і допустимість. Вимога Позивача про стягнення аліментів у розмірі 6000,00 грн. жодним чином не обгрунтована саме таким розміром аліментів, а також Позивачем не доведено належними та допустимими доказами можливість Відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.

Слід зазначити, що Відповідач жодним чином не ухиляється від обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії. встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справ.

Верховний Суд України в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 11.01.2008 року зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.00.2011 року у справі № 6-27145св11.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 284, 287, 288 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - представник позивача просить суд винести судове рішення у виді ухвали, згідно якої:

1. Прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі № 368/691 20;

2. Визнати поважною причину пропуску строку на подання заяви та поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі №> 368/691/20;

3. Переглянути заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі № 368/691/20;

4. Скасувати заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року по справі № 368/691/20;

5. Призначити справу № 368/691/20 до розгляду за правилами загального позовного провадження.

05.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява про відвід судді Шевченко І.І., ( а.с., 56 - 60).

05.11.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи в частині перегляду заочного рішення була визначена суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., ( а.с., 63).

17.11.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області заява про перегляд заочного рішення була залишена без розгляду та надано стороні відповідача строк на усунення недоліків, допущених при поданні заяви про перегляд заочного рішення суду, ( а.с., 64).

28.12.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла уточнена заява про перегляд заочного рішення суду, ( а.с., 68 - 71).

04.01.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, ( а.с., 80), згідно якої призначено до судового розгляду заяву про перегляд заочного рішення на 09 год. 00 хв. 28.01.2022 року.

28.01.2022 року слухання справи відкладено на 14 год. 00 хв. 22.02.2022 року в зв`язку з клопотанням представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Клапчука Ф.П., (а.с., 94).

22.02.2022 року справа була знята з розгляду в зв`язку з зайнятістю головуючої судді Шевченко І.І. в кримінальній справі № 375/57/22, призначено наступне судове засідання на 13 год. 30 хв. 17.03.2022 року, ( а.с., 105).

17.03.2022 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 10.05.2022 року в зв`язку з неявкою сторін, ( а.с., 112).

10.05.2022 року слухання справи не відбулося.

25.05.2022 року слухання справи призначено на 09 год. 00 хв. 01.06.2022 року, ( а.с., 133).

01.06.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, ( а.с., 139), на підставі якої:

- Вважати необгрунтованою заяву представника заявника (відповідача) - ОСОБА_2 адвоката Жаботенко Інни Вікторівни про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І.

- Передати заяву представника заявника (відповідача) - ОСОБА_2 адвоката Жаботенко Інни Вікторівни про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати цю заяву про відвід.

03.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи в частині відводу судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/691/20, провадження № 2 - ві/368/1/22, (а.с., 144).

Слухання справи в частині вирішення питання відводу судді було призначено на 15 год. 00 хв. 13.06.2022 року.

13.06.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (а.с., 152 - 157), згідно з якою:

1. Заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко Ірині Іванівні, яка подана представником відповідача ОСОБА_2 , - адвокатом Жаботенко Інною Вікторівною в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, - задоволено;

2. Відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко Ірину Іванівну від участі в цивільній справі № 368/691/20, провадження № 2 - п/368/5/22, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

3. Цивільну справу № 368/691/20, провадження № 2 - п/368/5/22, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, - направити до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення іншого судді цього ж суду для слухання справи, в порядку, передбаченому п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України.

16.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи в частині перегляду заочного рішення був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/691/20, провадження № 2 - ві/368/1/22, (а.с., 160).

Слухання справи в частині перегляду заочного рішення було призначено на 15 год. 00 хв. 18.07.2022 року.

18.07.2022 року слухання справи в частині перегляду заочного рішення було відкладено на 16 год. 00 хв. 08.09.2022 року в зв`язку з письмовим клопотанням представника позивача.

08.09.2022 року судове засідання в частині перегляду заочного рішення було відкладено на 11 год. 00 хв. 07.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін.

В судове засідання, яке відбулося 07.10.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Жаботенко І.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 07.11.2022 року, представник позивача ОСОБА_2 , - адвокат Жаботенко І.В. вимоги, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, - підтримала, та просила їх задовольнити, обгрунтовувала свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині заяви про перегляд заочного рішення, та які судом наведено в мотивувальній частині даної ухвали, - вище по тексту.

В судове засідання, яке відбулося 07.10.2022 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Клапчук Ф.П.

В судовому засіданні, яке відбулося 07.10.2022 року, представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Клапчук Ф.П. категорично заперечував проти задоволення вимог, викладенихї в прохальній частині заяви про перегляд заочного рішення, а тому просив відмовити в їх задоволенні, так як вважає, що рішення суду було постановлене з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права.

07.10.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (а.с., 191 - 200), на підставі якої:

1. Заяву адвоката Фролова Всеслава Олеговича про перегляд заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, справа № 368/691/20, провадження № 2/368/409/20, - задовольнити.

2. Заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2020 року в справі № 368/691/20, провадження № 2/368/409/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, - скасувати.

3. Слухання справи позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, -

- призначити до розгляду в загальному позовному порядку, призачивши підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 09.11.2022 року.

4. В підготовче судове засідання викликати сторони:

- позивача ОСОБА_5 ;

- представника позивача, - адвоката Клапчука Ф.П.;

- відповідача ОСОБА_2 ;

- представника відповідача - адвоката Жаботенко І.В.

5. Копію ухвали направити вищепереліченим учасникам справи.

6. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надіслати (вручити) копію позовної заяви з додатками, та направити на адресу вищеперелічених учасників справи копію даної ухвали.

7. Роз"яснити відповідачу, у разі заперечення проти позову, право на подачу відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та в цей же строк право на подачу зустрічного позову, який має відповідати вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

8. Відзив має бути оформлений з дотриманням вимог ч.2,3 ст.178 ЦПК України та копія відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана ( надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаютьтся докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

9. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк, без поважних причини, розгляд справи буде здійснюватись за наявними матеріалами.

09.11.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 30.11.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі, (а.с., 204).

30.11.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 05.01.2023 року в зв`язку з технічними причиниами (відсутність інтернету - неможливість здійснення сового засідання в режимі віеоконференції з стороною відповідача, - представником відповідача), (а.с, 211).

05.01.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 07.02.2023 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача, ( а.с., 212 - 213).

11.01.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області (через канцелярію суду) надійшла письмова заява позивачки ОСОБА_1 про зміну позовних вимог наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п 'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Користуючись правом передбаченим ч. 3 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України Позивач звертається до суду із заявою про зміну позовних вимог, а саме зміну способу стягнення аліментів.

На даний час Позивач та Відповідач проживають окремо. При цьому, неповнолітній син проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні. Слід зазначити, що Відповідач на даний час не сплачує аліментів з моменту стягнення взагалі.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, право змінювати спосіб стягнення аліментів є беззаперечним та належить тому з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідніш та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своєї дитини, розмір аліментів заявлений Позивачем до збільшення шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час та відповідатиме вимогам чинного законодавства щодо розміру аліментів, які стягуються на користь дитини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка в уточненій позовній заяві просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

- Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання спільної дитини, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 07.02.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - з`явився її представник, - адвокат Клапчук Ф.П.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 07.02.2023 року, представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Клапчук Ф.П. уточнені позовні вимоги підтримав, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в уточненій позовній заяві, та які судом наведені вище в повному обсязі в мотивувальній частині даного рішення.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 07.02.2023 року, - відповідач ОСОБА_2 не з`явився, проте, - з`явився його представник, - адвокат Жаботенко І.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 07.02.2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Жаботенко І.В. уточнені позовні вимоги визнала.

Представник відповідача - адвокат Жаботенко І.В. зазначила при цьому, що спілкувалася з своїм довірителем, - відповідачем ОСОБА_2 (для чого судом було оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника відповідача), який під час її спілкування, - уточнений позов відповідачки ОСОБА_1 - визнав.

Представник відповідача зазначила, що нею, як представником - було роз`яснено відповідачу ОСОБА_2 процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі, проте, - відповідач ОСОБА_2 наполягав на визнанні позову та, зі слів представника відповідача, - зазначив, що не відмовляється від утримання свого сина, так як розуміє, що це його обов`язок.

Також представник відповідача - адвокат Жаботенко І.В. зазначила, що визнання уточнених позовних вимог відповідає інтересам як малолітньої дитини, так і інтересам її довірителя, - відповідача ОСОБА_2 , визнання уточненого позову ніяким чином не порушує законні права та інтереси її довірителя, - відповідача ОСОБА_2 , так як стягнення аліментів в такий спосіб та в такому розмірі - відповідає положенням СК України в частині, що регулює спосіб та порядок стягнення аліментів.

Суд вважає, що визнання позову в підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 , - адвокатом Жаботенко І.В. не є порушенням з огляду на наступне:

- згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

- згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, якій надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як вбачається з матеріалів справи, - адвокат Жаботенко І.В. входить до переліку осіб, які можуть бути представниками фізичної особи в цивільному процесі, та які перелічені в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обмежень щодо можливості представництва, які зазначені в ст. 61 ЦПК України - у відношенні адвоката Жаботенко І.В., - в судовому засіданні - не встановлено.

Адвокат Жаботенко І.В. надала до суду документи на представництво законних прав та інтересів відповідача ОСОБА_2 , - у повній відповідності до положень ст. 62 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь якій стадії процесу.

Відповідно, суд зазначає, що визнання представником відповідача, - адвоктом Жаботенко І.В. позову в підготовчому судовому засіданні, - не суперечить вимогам ч. 1 ст. 48, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 64, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, та, відповідно, - дає суду змогу застосувати ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Отже, - визнання позову представником відповідача ОСОБА_2 , - адвокатом Жаботенко І.В. в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши представника позивача, який уточнений позов підтримав, вислухавши представника відповідача, який уточнений позов - визнав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, - шляхом винесення судового рішення як коремогоп роцесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так, як вбачається з матеріалів справи, - позивачка по справі, - ОСОБА_1 , - фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того,Ю судом встановлено, ща на утриманні позивачки ОСОБА_1 перебуває малолітня дитина сторін, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно, враховуючи предмет спору, та місце реєстрації та проживання позивачки ОСОБА_1 , та ту обставину, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яка проживає спільно з матір`ю, - позивачкою по справі, то даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, та застосування до них матеріального та процесуального права.

Позивачем по справі є фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка смт. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зхареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Окремо суд зазначає про ту обставину, що згідно паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , який видано 21 грудня 2013 року Горностаївським РС УДМС України в Херсонській області, - ім`я позивачки вказано « ОСОБА_8 ».

Проте, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 02 листопада 2022 року, - ім`я позивачки « ОСОБА_8 ».

Враховуючи вищевикладене, - суд приходить до висновку щодо того, що при винесенні судового рішення в даній справі при зазначенні власного імені позивачки слід зазначати ім`я « ОСОБА_8 », а не « ОСОБА_8 ».

Відповідачем по даній справі є фізична особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Музиківка Білозерського району Київської області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 22 липня 2016 року Білозерським РС УДМС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Предметом спору є аліментні зобов`язання.

Так, позивачка ОСОБА_1 просить суд винести рішення, на підставі якого:

- Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання спільної дитини, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 у виді стягнення аліментів на неповнолітню дитину до досягнення дитиною повноліття в розмірі та у спосіб, на якому наполягає позивачка, - підлягають до задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне.

23 листопада 2013 року позивачка ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , який видано 23 листопада 2013 року виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець село Музиківка Білозерського району Херсонської області, Україна, громадянин України, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка смт. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, громадянка України, - зареєстрували шлюб 23 листопада 2013 року, про що 23 листопада 2013 року складено відповідний актовий запис за № 42.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_13 .

Дружини - ОСОБА_13 .

Суд зазначає, що станом на момент винесення рішення в матеріалах справи відсутні відомості про розірвання шлюбу між сторонами, проте, суд вважає, що даний факт не впливає на факт стягнення аліментів, - з огляду на положення ст. 180 СК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_6 , яке видане 26 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горностаївського районного управління юстиції у Херсонській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Херсон, Україна, про що 26 березня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 26.

В графі «батьки» зазначено:

Мати - ОСОБА_1 , - позивачка по даній справі.

Батько - ОСОБА_2 , - відповідач по даній справі.

Як встановлено в судовому засіданні, - станом на даний час малолітня дитина сторін проживає з матір`ю та знаходиться на повному утриманні матері, - позивачки по справі, - ОСОБА_1 , відповідач же ОСОБА_2 , - проживає окремо від позивачки та спільної дитини, причому - в добровільному порядку кошти на утримання своєї дитини не надає.

Відповідно, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має аліментні зобов`язання перед відповідачкою ОСОБА_1 з огляду на наступні норми права.

Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо:

-стягнення аліментів на дитину:

Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, дитині, в усякому разі, зокрема, на відносини між біологічними батьками, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів:

1. Наявність споріднення. В даному випадку споріднення між дитиною та відповідачем доведено свідоцтвом про народження дитини:

- серії НОМЕР_6 , яке видане 26 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горностаївського районного управління юстиції у Херсонській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Херсон, Україна, про що 26 березня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 26, де в графі батько - ОСОБА_2 , - відповідач по даній справі.

2. Недосягнення дитиною, - ОСОБА_3 повноліття, тобто недосягнення дитиною на момент подачі позову про стягнення аліментів вісімнадцятирічного віку.

Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дитиною до досягнення нею повноліття.

Що стосується виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, в даному випадку позивачка ОСОБА_1 бажає стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_2 в частці, - 1/4 частини з усих видів заробітку (доходу), відповідно, - це не суперечить ч. 3 ст. 181 СК України.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів.

До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації.

Що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - перебуває на повному утриманні матері, - позивачки по справі, - ОСОБА_1 .

Поруч з тим, відповідач ОСОБА_2 (як встановлено з матеріалів справи, та в судовому засіданні) працездатного віку, працездатний, фізично здоровий, в інших шлюбах не перебував, відповідно, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших осіб на своєму утриманні не має, тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів в тому розмірі, в якому їх бажає стягувати позивачка, окрім цього, - проти такого виду та розміру аліментів, - не заперечує сам відповідач.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що позивачка ОСОБА_1 просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, судом встановлено, що відповідачу зрозумілі процесуальні наслідки визнання позову, а тому суд приходить до висновку щодо стягнення аліментів на користь позивачки в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача, - в розмірі 1/4 частки від його доходу на одну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд зазначає, що позов про стягнення аліментів подано позивачкою 02.07.2020 року, - що, звісно, - передбачає ту обставину, що аліменти слід стягувати з 02.07.2020 року, проте, - з урахуванням вже стягнених сум, які були стягнені на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року в справі № 368/691/20, провадження № 2/368/409/20.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 2 ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 2, 3, 7, 15, 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 191 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Музиківка Білозерського району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 22 липня 2016 року Білозерським РС УДМС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки смт. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 26 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горностаївського районного управління юстиції у Херсонській області, щомісячно, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2020 року, до повноліття дитини, - ОСОБА_3 , - до ІНФОРМАЦІЯ_8 , - з урахуванням вже стягнених сум, які були стягнені на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 липня 2020 року в справі № 368/691/20, провадження № 2/368/409/20.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...