Справа № 589/2482/22
Провадження № 2/589/437/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Євдокімової О.П.

при секретарі Юрочко Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Островської Ганни Вікторівни до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину майна набутого під час спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину майна набутого під час спільного проживання. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що більш ніж 20 років ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме з квітня 2001 року. Вели спільне господарство, спільні кошти витрачали разом на продукти харчування та оплату комунальних послуг, разом проводили свята, придбавали необхідні в побуті речі. Крім того, як зазначає позивач, проживаючи довгий час на зйомній квартирі сім`єю, вони збирали кошти на придбання власної квартири, яка і була придбана на підставі договору купівлі продажу 14 квітня 2005 року, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення ремонтних робіт в квартирі, за спільні кошти була замінена електропроводка, мережа водопостачання та водовідведення, була обладнана ванна кімната та вбиральня кахельною плиткою. Також, кошти були витрачені на поточний ремонт, вирівнювали стелі, стін, переклеювали шпалери, встановили двері до ванної кімнати та вбиральні. Придбали побутову техніку, поступово. Після чого 31.01.2019 року позивачем та ОСОБА_3 був придбаний транспортний засіб DACIA LOGAN, сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 за спільні кошти. Тому як позивач з ОСОБА_3 проживали разом на протязі довгих років і всі близькі, родичі та сусіди вважали йх чоловіком та дружиною, у них не ставало питання щодо офіційного оформлення їхніх стосунків, а саме реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Однак після чого 08..2019 року між позивачем та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини 30.03.2022 року ОСОБА_3 загинув, а тому як ОСОБА_1 звернулась з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті чоловіка, то вимушена звернутись до суду для визнання за нею і право власності на ? частину набутого майна за час спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, кожен окремо, надали суду заяви в який зазначили, що позов підтримують та справу просить слухати без їх участі.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом цієї норми закону та з урахуванням положення ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а тому центральною ознакою подружніх відносин є наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не було передбачено.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

П.24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

За правилами частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено, що: відповідно договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2005 року ОСОБА_3 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12) та є її власником (а.с.14).

З копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.18) встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобілю DACIA LOGAN, сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.11.2019 зареєстрували шлюб, прізвища після державної реєстрації чоловіка « ОСОБА_4 » дружини « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22)

З інформаційного листа наданого приватним нотаріусом Даниленко Г.В. встановлено, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа 26.05.2022 року № 143/2022, в якій інших спадкоємців, що прийняли спадщину, окрім його дружини ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 , спадкоємців за законом, в спадковій справі не зареєстровано.

ОСОБА_2 (мати померлого) надала суду заяву в якій визнала позовні вимого позивачки в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина з 2001року до реєстрації шлюбу 8.11.2019р. під час якого за спільні кошти прибрали квартиру та автомобіль.

За таких обставин визнання позову відповідачем, відповідає вимогам чинного законодавств та не порушує прав інших осіб, а тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174-177, 293,294,315 ЦПК, ст.ст. 65, 71,74 СК України, ст.368 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01 січня 2004 року до 08 листопада 2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 та ? частину транспортного засобу у вигляді легкового автомобіля універсал В марки DACIA LOGAN, сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова