Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

представника позивачки адвоката Яцюк М.В.

представника відповідача адвоката Давигора С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Яцюка М.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити відповідачу порядок спілкування та участь у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 під час дії на території України воєнного стану та відсутності дитини на території України шляхом спілкування сина з батьком у вигляді телефонних розмов чи за допомогою інших сучасних засобів зв`язку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.05.2014 року Кам`янським районним судом Черкаської області по справі №696/711/14ц винесено рішення, яким розірвано шлюб між сторонами та вирішено стягувати аліменти на двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 1/3 від доходів відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 старший син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття. Позивач разом з дітьми виїхала за межі України, а саме до Франції, внаслідок воєнної агресії російської федерації. Позивач вказує, що між сторонами виник спір щодо участі у вихованні дитини та порядку спілкування. Також, позивач вважає, що відповідач, як батько дитини, не в достатній мірі спілкується з дитиною та недостатньо бере участь в його вихованні, та повинен постійно приймати участь у спілкуванні та вихованні. Таким чином, позивач звернулася до суду та просить встановити відповідачу порядок спілкування та участь у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 під час дії на території України воєнного стану та відсутності дитини на території України шляхом спілкування сина з батьком у вигляді телефонних розмов чи за допомогою інших сучасних засобів зв`язку (Skype, Viber, Telegram, Zoom, Meet тощо) за номером НОМЕР_1 , встановивши графік спілкування батька з сином 1 годину кожного дня за відсутності зайнятості дитини в період часу з 16-00 год до 21-00 год за київським часом без присутності матері, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати позивача.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Яцюк М.В. вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Давигора С.А. вимоги позовної заяви ОСОБА_1 не визнала, у задоволенні позову просила відмовити, оскільки відповідач вважає, що спір між ним та матір`ю дитини відсутній, з дитиною він спілкується та не потребує встановлення порядку спілкування.

Представник третьої особи Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява від начальника служби Л. Кошової про розгляд справи без участі їхнього представника, при прийнятті рішення просили врахувати висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 12.09.2023 року №2815-01-13 про встановлення батькові ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , у вирішенні справи покладаються на рішення суду, з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

У висновку органу опіки та піклування м. Черкаси про встановлення батькові ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 від 12.09.2023 року вказано, що 25.08.2023 року ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей із заявою, де вказав, що з березня 2022 року колишня дружина разом з сином проживає у Франції, за час перебування дитини за кордоном він має вільне спілкування з дитиною за допомогою месенджерів у вільний час для сина. ОСОБА_2 вважає, що спору між ним та матір`ю дитини не існує та він не потребує становлення спілкування з сином, оскільки з дитиною спілкується. Матір дитини ОСОБА_1 на засідання Комісії запросити є неможливим, оскільки в органу опіки та піклування м. Черкаси відсутні будь-які її контактні дані.

На підставі вказаного, орган опіки та піклування м. Черкаси вважає за неможливе вирішити питання про встановлення батькові порядку участі у вихованні дитини за заявою матері дитини, оскільки з таким зверненням вправі звернутися до суду той з батьків, хто проживає окремо від дитини в своїх інтересах, а не той, з ким проживає дитина, в інтересах іншого. Крім того, орган опіки та піклування м. Черкаси встановив, що між батьками дитини спору не існує, оскільки батько дитини, відповідно до його заяви, спілкується з сином та не потребує встановлення способу участі в його вихованні.

Орган опіки та піклування м. Черкаси прийшов до висновку про недоцільність визначення батькові ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_1 не може виступати заявником у цьому питанні та відсутністю спору між батьками.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною першою статті 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Отже, чинним законодавством встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає з матір`ю за кордоном. Згідно з матеріалами справи, в тому числі висновку органу опіки та піклування м. Черкаси про встановлення батькові ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 від 12.09.2023 року, батько дитини ОСОБА_2 має вільне спілкування з дитиною, спору між ним та матір`ю дитини щодо його спілкування з сином немає, судом такого спору не встановлено, відповідач заперечує про встановлення порядку спілкування з сином та участі в його вихованні.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування м. Черкаси від 12.09.2023 року про недоцільність встановлення порядку спілкування відповідача з сином ОСОБА_3 , оскільки судом не встановлено порушення прав відповідача на спілкування з сином, а тому відсутні підстави встановлення ОСОБА_2 порядку спілкування та участь у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 у визначений судом час та спосіб. Відповідач має право, у разі наявності необхідності чи спору, самостійно звертутись до суду з позовом про встановлення порядку спілкування із сином.

Крім того, суд звертає увагу на чіткі положення ст.159 СК України, що право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною має той з батьків, хто проживає окремо і чиє право на спілкування з дитиною порушене, якщо інший з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини іншому з батьків.

Суд вважає, що позивачкою подано позов із недотриманням вимог ст.159 СК України, та вважає, що спір має штучний характер.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не може гуртуватися на припущеннях.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

На підставі вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими, недоведеними та не підтверджені належними доказами.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 354 ЦПК України, ст.159 СК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 14.11.2023 року.

Суддя: О. М. Суходольський