Справа №760/3281/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 9380 гривень 33 копійки та судові витрати у справі.

Свої вимоги мотивувало тим, що 22 травня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення нею ПДР України. Крім того, постановою встановлено, що ОСОБА_1 самовільно залишила місце пригоди.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 199603815).

ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 9380 гривень 33 копійки.

У зв`язку з тим, що відповідач залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і обставин останнього за допомогою інших джерел, якою він скористався, не свідчить про недосягнення такої мети у вигляді неможливості перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди власними силами, та про те, що відсутність повідомлення відповідача призвела до необґрунтованих виплат. Позивачем не надано доказів того, що внаслідок саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди ним понесено будь-які збитки, додаткові або необґрунтовані виплати тощо, крім страхового відшкодування, розмір якого ним же самостійно й визначено.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 травня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення нею ПДР України. Крім того, постановою встановлено, що ОСОБА_1 самовільно залишила місце пригоди.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 199603815).

ОСОБА_2 звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/20/3517 від 30 липня 2020 року було виплачено страхове відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 9380 гривень 33 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № 10441 від 30 липня 2020 року.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

З постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 самовільно залишила місце пригоди.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив грошові кошти, він має право звернутися до відповідача з позовом про відшкодування понесених збитків.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 9380 гривень 33 копійки.

З огляду на наведене, позовна заява ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 2481 гривні.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

14 травня 2019 року між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги.

Крім того, у матеріалах справи міститься завдання-доручення № 85 до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, копія платіжного доручення № ID-148565 від 08 жовтня 2020 року про оплату за правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року за завданням-дорученням № 85 в сумі 5000 гривень, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 08 лютого 2022 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Грідіна В.В., ордер від ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на адвоката Грідіна В.В.

Вбачається, що позивачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України.

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки справа є стандартною, надані докази, які повинні міститися у будь-якій страховій справі. Позовна заява складена неякісно, оскільки містить лише посилання на загальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19.

Суд враховує той факт, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Керуючись п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальність Страхова компанія «Альфа-Гарант» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) виплачене страхове відшкодування в сумі 9380 гривень 33 копійки, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень та 2481 гривню судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: