Справа № 464/2014/23
пр.№ 2-др/464/46/23
09.11.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника позивачів адвоката Гудз Роксолани Андріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи та стягнення страхового відшкодування,
рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.10.2023 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі ПрАТ «УТСК») про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, та стягнення страхового відшкодування, задоволено, ухвалено стягнути із ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 7 433 грн 80 коп, три відсотки річних у розмірі 446 грн 01 коп та інфляційні втрати у розмірі 411 грн 17 коп, а всього 8 290 грн 98 коп. Також стягнуто із ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 3 481 грн 64 коп, три відсотки річних у розмірі 208 грн 90 коп та інфляційні втрати у розмірі 80 грн 40 коп, а всього 3 770 грн 94 коп. Окрім цього, стягнуто із відповідача в дохід держави 236 грн 59 коп судового збору.

В ході судового розгляду даної справи стороною позивачів заявлено про наявність у них судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Гудз Р.А. 01.11.2023 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з відповідача ПрАТ «УТСК» на користь кожного з позивачів по 6 500 грн понесених судових витрат, а саме на професійну правничу допомогу.

Від представника відповідача ПрАТ «УТСК» Степушенка П.М. 08.11.2023 надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких останній просив відмовити у задоволенні заяви, із покликанням на те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Оскільки до заяви про ухвалення додаткового рішення додано лише детальний опис робіт (наданих послуг) від 30.10.2023, разом із актом прийому-передачі наданих послуг, при цьому відсутні платіжні документи про оплату таких послуг, відтак не доведено, що позивачі понесли такі витрати.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивачів просила розглянути заяву у її відсутності та відсутності позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, у відповідності до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви представника позивачів про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

З огляду на наведене, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з відсутністю платіжних доручень про оплату позивачами таких послуг.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалась адвокатом Гудз Р.А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.11.2022 серія ТР №000512, видане головою Ради адвокатів Тернопільської області), на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.03.2023 №25/23. Правнича допомога позивачці ОСОБА_2 також надавалась адвокатом Гудз Р.А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.11.2022 серія ТР №000512, видане головою Ради адвокатів Тернопільської області), на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.03.2023 №25-1/23.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, представник позивачів подала суду: детальний опис наданих адвокатом Гудз Р.А. послуг професійної правової допомоги ОСОБА_1 від 30.10.2023, акт прийому-передачі наданих послуг ОСОБА_1 від 27.10.2023, детальний опис наданих адвокатом Гудз Р.А. послуг професійної правової допомоги ОСОБА_2 від 30.10.2023, акт прийому-передачі наданих послуг ОСОБА_1 від 27.10.2023.

Згідно із вищевказаними доказами щодо надання професійної правничої допомоги, загальна вартість наданих послуг адвокатом Гудз Р.А. позивачам складає 13 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на те, що адвокат Гудз Р.А. у даній справі представляла одночасно інтереси обох позивачів, відповідно і було складено позовну заяву, відповідь на відзив та інші процесуальні документи спільно в одному примірнику. Окрім цього, остання приймала участь у судових засідання, одночасно представляючи інтереси обох позивачів.

Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «УТСК» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 500 грн, а саме на користь кожного з позивачів по 3 250 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 265, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи та стягнення страхового відшкодування.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», , м.Київ, вул.Саксаганського, 77.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК