КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року місто Київ.

Справа №757/8409/22-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12041/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства «УКРГАЗБАНК» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року (ухвалено у складі судді Остапчук Т.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернулось до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно частина садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер :06:007:0152, площею 0,36 (Обухівський р-н, Київська область); квартира загальною площею 38,7 кв.м за адресою АДРЕСА_2 ; будинок загальною площею 310,3 кв. м за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та частина садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) і заборонити особам, уповноваженим реєструвати права на нерухоме майно, вчиняти будь які реєстраційні дії відносно вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ПАТ «УКРГАЗБАНК» - Шевчук О.Ю. 23 червня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити заяву.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів та порушив норми процесуального права.

Звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості ефективно захистити порушені права у випадку задоволення позову.

Вказує, що наразі нерухоме майно перебуває у приватній власності відповідачів. Разом з тим зазначає, що в Обухівськогму районному суді Київської області перебувала цивільна справа № 372/629/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. А тому позивач вважає, що це породжує потенційний ризик відчуження відповідачами нерухомого майна до моменту набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача Шевчук О.Ю. просив задовольнити апеляційну скаргу. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи ПАТ АБ «Укргазбанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не обґрунтовано, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду у справі з огляду на те, що ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в іпотеку було передано майно, яке за своєю вартістю перевищує, заявлені вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з огляду на таке.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як убачається із матеріалів справи ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, у якій вказувало про те, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №17-К/19-VIP від 07 серпня 2019 року перед банком виникла заборгованість у загальному розмірі 10 594 049,05 грн.

Відповідно до п 2.1. Кредитного договору передбачено, що згідно договору іпотеки від 07 серпня 2019 року, укладеного одночасно з цим Договором між Банком та Позичальником, у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, Банком приймається в іпотеку наступна житлова нерухомість - квартира, загальною площею 168,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до вказаного договору іпотеки, копія якого наявна в матеріалах справи, згідно звіту про оцінку предмету іпотеки вартість предмету іпотеки визначено у розмірі 11 694 800 грн (п. 2.2. Договору іпотеки).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ПАТ АБ «Укргазбанк» посилалось на те, що позичальник ОСОБА_1 та його поручитель ОСОБА_2 не виконали вимог банку щодо погашення виниклої заборгованості, а тому банком наразі вживаються дії по складанню позовної заяви про її стягнення. Вказували, що з метою недопущення спричинення значної шкоди заявникові та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, у ПАТ АБ «Укргазбанк» виникла необхідність вжиття негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених його прав.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне боржникові інше нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно майна боржника може призвести до того, що кошти будуть стягнуті, а майно відповідача може бути відчужене ним і позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду.

На вказані вище обставини позивач також посилається в апеляційній скарзі.

Як визначено положеннями статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Отже, при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Подана у цій справі заява про забезпечення позову не містить доказів про існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, у разі невжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову, зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачами будь-яких дій направлених на відчуження майна, а заявником не наведено будь-яких підстав необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно до подання позовної заяви у визначений заявником спосіб.

У матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували доводи скаржника про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або істотно ускладнить виконання рішення суду в подальшому, тобто посилання банку на доведеність даних обставин ґрунтуються на припущеннях, що не відповідає положенням статті 81 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин справи дійшов правильного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову до його пред`явлення.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки сам факт наявності між двома відповідачами спору щодо поділу майна в іншому провадженні не свідчить про намір ухилитися від виконання можливого рішення суду. Заявником не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 має намір відчужити спірне майно.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також необхідно зазначити, що відповідно до Договору іпотеки від 07 серпня 2019 року вартість предмету іпотеки визначено та погоджено сторонами у розмірі 11 694 800 грн, тоді як у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість у загальному розмірі 10 594 049,05 грн.

За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, Кредитний договір, а відповідно і заборгованість за цим договором вже забезпечена іпотекою. Отже, вищевказані обставини свідчать про можливість здійснення ПАТ АБ «Укргазбанк» захисту своїх порушених прав та законних інтересів за рахунок іпотечного майна, а тому доводи в апеляційній скарзі про наявність існування реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту , без арешту іншого майна боржника не заслуговують на увагу.

Таким чином, заходи забезпечення позову, які просило вжити ПАТ АБ «Укргазбанк» у своїй заяві, є очевидно неспівмірними із предметом та ціною поданого позову.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду, заходи забезпечення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та можуть порушувати права осіб, які не беруть участі у розгляді справи, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі.

Позивач не обґрунтував, чому суд зобов`язаний накладати арешт на інше майно боржника з огляду на ціну позову та вартість іпотечного майна, не обґрунтовано, що ціна на нерухоме майно, що перебуває під забороною, у зв`язку з іпотекою, значно зменшилась і відповідно іпотечного майна буде не достатньо для покриття всієї суми заборгованості.

Отже, підстави для вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову в цій справі відсутні, а тому ухвала суду першої інстанції є законною.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення заявником норм цивільного процесуального закону України, що регулюють питання забезпечення позову та обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, і не спростовують правильність висновків суду. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства «УКРГАЗБАНК» - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська