Справа № 282/988/23
Провадження № 2/282/209/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО», інтереси якого представляє Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.01.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» та ОСОБА_1 був укладений договір №1-4, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Даний договір був укладений в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua або https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 29.01.2021 на платіжну катку НОМЕР_1 емітовану АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Крім того, відповідачем було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн.

17.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №1-4 від 29.01.2021 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО».

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому станом на 18.08.2023 розмір заборгованості становить 22840,00 грн., яка складалася з: 4000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 2040,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2021 по 01.02.2021; 16800,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 07.05.2021 по 03.09.2021, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 22.09.2023 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 жовтня 2023 року задоволено клопотання позивача та витребувано з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримала 29.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.01.2021 між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ОСОБА_1 укладений Договір №1-4, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua, встановлено, що анкета-заява на кредит №732002 від 28 січня 2021 року ОСОБА_1 одобрена 29.01.2021, погоджені умови кредитування: кредит на суму 4000,00 грн, на строк 30 днів, ставка процентів: 1,7% за кожен день користування, проценти за прострочення грошового зобов`язання 3,5 % за кожен день неповернення кредиту. Платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: 516874ХХХХХХ7891, банк, що випустив картку: АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Квитанцією від 29.01.2021 №367200046 підтверджується, що ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІНОВАЦІЯ» перерахувало на картковий рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. У графі «призначення» вказано: перерахування коштів за договором 1-4.

Відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua, хронології дій щодо укладання кредитного договору №1-4 від 29.01.2021 встановлено, що 28.01.2021 сторони вчинили дії для укладення електронного кредитного договору та 29.01.2021 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт) та кредитні кошти перераховано на картку позичальника.

З довідки товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНОВЕЙШИНС» від 10.07.2023 вих. №63573 встановлено, що смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом для підтвердження згоди на укладення договору було доставлено на номер НОМЕР_3 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 29.01.2021 о 10:40:08 год.

Із витребуваної інформації АТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 ; номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій за вищезазначеною платіжною карткою, та який знаходиться в анкетних даних НОМЕР_3 .

17 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №1-4 від 29.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО».

Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором №1-4 від 29.01.2021 станом на 18.08.2023 розмір заборгованості становить 22840,00 грн., яка складалася з: 4000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 2040,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 16800,00 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами.

Відповідно до витягу з Акту приймання-передачі прав №1 до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1-4 від 29.01.2021.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Встановивши, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за договором №1-4 від 29.01.2021, а також те, що остання не спростувала факт наявності у неї заборгованості за цим договором, що було її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви в сумі 2684,00 гривень.

Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з ОСОБА_1 9000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інтереси позивача представляє адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреності від 15 березня 2023 року.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, Акт приймання-передачі наданих послуг № 62/1 від 29 березня 2023 р. та платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №62/1 ОСОБА_2 займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 9000 грн.

За п. 1.1 договору в рамках цього договору Виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, в тому числі і зі складання позовних заяв, запитів, представництва інтересів замовника.

Також в п.п. 3.1, 3.4 договору №02/06/2022 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг зазначено, що вартість послуг адвоката становить 8000 грн. за складання позовної заяви та 1000 грн. за складання та надсилання адвокатського запиту. Замовник оплачує адвокату послуги шляхом перерахунку на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг.

До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу.

Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається із Акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг, послуги, які надавалися адвокатом складаються з підготовки позовної заяви та складання адвокатського запиту про витребування доказів. При цьому в даному акті зазначено 10 осіб, щодо яких вчинялись такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 4, 12, 13,76, 81, 89, 137, 141, 247, 263-265, 352 354 ЦПК України, ст. ст. 6, 625, 626, 638 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» заборгованість за договором №1-4 від 29.01.2021 станом на 18.08.2023 у розмірі 22840 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, та 4000 (чотири тисячі) грн. 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників судового процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО», адреса: бульвар Вацлава Гавела буд.4 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуючий суддя В.М. Носач