Ухвала

16 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 187/964/19

провадження № 61-15582ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до вимог частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Подана касаційна скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що не відповідає вимогам щодо форми та змісту касаційної скарги.

Також заявник не виконав у повній мірі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, згідно з яким у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 392 ЦПК України, зазначивши, що підставами касаційного оскарження судових рішень вважає пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції не дослідив докази у справі, а також встановив обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не містить посилань на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України та їх нормативно-правове обґрунтування, а отже заявник не виконав у повному обсязі вимоги процесуального закону, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, визначену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України та пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Крім того, касаційна скарга не містить вичерпної інформації стосовно того, які встановлені судом апеляційної інстанції обставини на думку заявника мають суттєве значення, на підставі яких саме доказів вони встановлені і чому ці докази він вважає недопустимими.

За таких обставин заявник не виконав у повній мірі вимоги процесуального закону в частині зазначення підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування.

Для усунення вказаного недоліку заявнику слід надати нову редакцію касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, оформлену з врахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, за подання касаційної скарги не сплачений у повному обсязі судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір, який дорівнює 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

З позовом до суду ОСОБА_2 звернулася у 2019 році та заявила вимогу майнового характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви про поділ майна подружжя підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2019 року Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921,00 грн.

Матеріали справи не містять відомостей про нормативну оцінку спірного будинку.

За таких обставин за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір, розмір якого слід обчислити за формулою: З = (Б + 160,552,50) х 1% х 200%, де «Б» - вартість спірного будинку, а «З» - розмір остаточної суми судового збору.

До касаційної скарги скаржник додав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 050,10 грн, проте, враховуючи особливості обставин справи, заявлених позовних вимог та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вартості спірного житлового будинку суд позбавлений процесуальної можливості для обчислення суми судового збору використовувати зазначену позивачкою у позовній заяві половину загальної вартості майна подружжя.

На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати до суду документ, що підтверджує сплату ним судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та в контексті вимог статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров