УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

03.07.2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеса Шестакова Я.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, моральної та матеріальної шкоди в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 6 860 грн на місяць.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 198 221,3, за періоди з 01.11.2016 року по 12.11.2021 року та з 14.07.2022 року по 14.11.2022 року.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманні відповідачем кошти з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 299 282, 02 грн.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в загальному розмірі 96 652, 90 грн.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в загальному розмірі 1050 000 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

28.02.2023 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у якій останній просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 16 000,00 грн на місяць;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 234 781,30 за періоди з 01.11.2016 року по 12.11.2021 року та з 14.07.2022 року по 14.11.2022 року;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманні відповідачем кошти з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 315 951,47 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в загальному розмірі 104 337,30 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в загальному розмірі 2 100 000 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Шестакової Я.В. у цивільній справі № 522/15442/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, моральної та матеріальної шкоди - визнано необґрунтованою; вирішення питання про відвід судді передано судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

27.06.2023 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна належного ОСОБА_2 у розмірі 411/1000 частини квартири АДРЕСА_1 , яка була передана відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Головуючому судді 27.06.2023 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач ухилялася від сплати аліментів та приховує місце роботи та розмір доходів. Відповідач знаходиться за межами території України, що може унеможливити виконання можливе рішення суду про задоволення позову позивача. Ціна даного позову становить 2 755 070,07 грн., максимальна ринкова вартість квартири, частина якої належить відповідачу складає 1 400 00 грн., отже даний вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. від 26.06.2023 року у задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Шестакової Я.В. відмовлено.

Копію ухвали з результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Шестакової Я.В. у цивільній справі № 522/15442/22 передано головуючій судді Шестаковій Я.В. 03.07.2023 року.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, Одеський апеляційний суд у постанові від 23.05.2023 року по справі №522/15442/22, провадження №22-ц/813/3/23 дійшов наступних висновків з приводу правовідносин, що склалися між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , при вирішенні питання щодо застосування заходів забезпечення позову у даній справі.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено вжиття такого заходу забезпечення позову як арешт належної відповідачці частки квартири, яка є значною та становить 411/1000 загальною площею 154,8 кв м, житловою площею 99,4 кв м, і є 6-кімнатною згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 .

До того ж, вказана квартира відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки є єдиним зареєстрованим за відповідачкою житлом.

Крім того, з вказаної довідки вбачається, що на вказане належне позивачці майно вже 27 вересня 2022 року накладено обтяження у вигляді арешту в інтересах ОСОБА_1 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/11039/22 про стягнення боргу.

Посилань в заяві про забезпечення позову або доказів того, що відповідачка може відчужити вказану квартиру, матеріали справи не містять, а тимчасове проживання останньої за межами України не може свідчити про таке.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Відтак, позивачем у порушення вищезазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, адже до теперішнього часу ОСОБА_2 не вчиняла будь-яких дій щодо нерухомого майна, яке ОСОБА_1 просить заборонити відчужувати, а також відсутні відомості про наміри відповідачки відчужити зазначене майно, інші відомості в матеріалах справи відсутні. До того ж, на вказане належне відповідачу майно 27 вересня 2022 року вже накладено обтяження у вигляді арешту в інтересах ОСОБА_1 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/11039/22 про стягнення боргу, яка не оскаржувалась.

Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду, вимога про заборону відчуження в зв`язку з ризиками того, що ще не сталося є необґрунтованою. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-154, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Я.В. Шестакова