ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Чернівці Справа № 278/3752/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Іщенко І.В., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОК «ЖБК «Амбасадор», в якому просила визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору про сплату внесків у ОК «ЖБК «Амбасадор» від 25.12.2021 року №Ж/1/3/2/1/48, укладеного з ОСОБА_1 , оформлений повідомленням про розірвання договору від 05.10.2022 року №05/10-8, та стягнення з відповідача понесених судових витрат.

В обґрунтування вимог вказувала, що 25.12.2021 року між ОК «ЖБК «Амбасадор» та ОСОБА_1 було укладено договір №Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Амбасадор», де останній зобов`язався організувати будівництво житлового будинку в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області та здати його в експлуатацію у строк до 30.03.2023 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків.

Крім іншого, додатком №1 до вказаного вище договору сторони погодили порядок сплати внесків та їх розмір.

Наголошувала, що 29.12.2021 року здійснила сплату 337 560 грн, 18.01.2022 року сплатила 36 582 грн та 23.02.2022 року сплатила 36 582 грн.

Однак, починаючи з 24.02.2022 року з посиланням на введення воєнного стану в Україні, що стало причиною неможливості сплачувати пайові внески і у зв`язку з тим, що на території Житомирської області велися активні бойові дії, 02.03.2022

року позивач з міркувань безпеки виїхала за кордон.

Звертає увагу, що відповідач ОК ЖБК «Амбасадор» всупереч вимогам умов укладеного договору не виконав взяті на себе зобов`язання, не дивлячись на форс-мажорні обставини, які склалися, направив на адресу позивачки повідомлення про розірвання договору, у якому зазначав, що договір №Ж1/3/2/1/48 про сплату внесків у ОК ЖБК «Амбасадор» від 25.12.2021 року є розірваним у зв`язку із порушенням позивачем умов договору, чим було грубо порушено законні права та інтереси позивача, що стало наслідком звернення до суду за захистом своїх прав.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору про сплату внесків у ОК «ЖБК «Амбасадор» від 25.12.2021 №Ж/1/3/2/1/48, укладеного між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Амбасадор» оформлений повідомленням про розірвання договору від 05.10.2022 року № 05/10-8. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із наведеним рішенням суду першої інстанції сторона відповідача оскаржила його в апеляційному порядку.

Вказує, що позивач за спірним правочином повинна була довести, що зобов`язання не виконано саме у зв`язку із воєнним станом і саме у випадку доведення такого, сторона договору може бути звільнена від відповідальності за невиконання умов такого.

Наголошує, що посилання на лист ТПП від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 про те, що введення воєнного стану є форс-мажорною обставиною з 24.02.2022 року до його офіційного закінчення безпосередньо для позивача в частині її грошових зобов`язань, є хибним.

З урахуванням наведеного просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступних висновків.

Щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони відповідача, ініціатора апеляційного провадження, то колегія суддів відзначає наступне.

Приписами ч.4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження (ч.1 ст.371 ЦПК України).

Провадження у суді апеляційної інтенції відкрито 04 серпня 2023 року, отже встановлений ч.1 ст.371 ЦПК України строк збігав 02 жовтня 2023 року, про те, за відсутності відомостей належного повідомлення апелянта апеляційним судом за правилами ч.2 ст.371 ЦПК України був продовжений з відкладенням розгляду справи та для повторного повідомлення учасника справи.

Додатково суд враховує, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Судом апеляційної інстанції під час провадження у справі здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення ОК «ЖБК «Амбасадор» про дату, час і місце судового засідання, який був ініціатором апеляційного провадження у цій справі, а тому колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта, який відсутній за зазначеною ним адресою, що підтверджується матеріалами справи, та вважається належно повідомленим.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що введення воєнного стану в Україні визнано ТПП форс-мажорною обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Наголосив, що війна в Україні стала форс-мажорними обставинами, які унеможливили подальше виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021 року, однак відповідач в односторонньому порядку відмовився від Договору №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021 року, розірвавши його на підставі повідомлення про розірвання договору від 05.10.2022 № 05/10-8, що є підставою для визнання останнього недійсним.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.12.2021 між ОК «ЖБК «Амбасадор» та ОСОБА_1 було укладено Договір №Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Амбасадор» (а.с.7-10).

За цим Договором ОК «ЖБК «Амбасадор» зобов`язалося організувати будівництво житлового будинку за адресою: с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0101 (Об`єкт будівництва) за рахунок внесків Учасника та внесків асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва, обумовлену цим Договором (далі Об`єкт нерухомості) та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах, та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним Договором для Учасника (п.2.1. Договору).

Згідно п.5.2. Договору ЖБК зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту будівництва та здати його в експлуатацію у строк до 30 березня 2023 при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків.

За умовами п.4.2.2. Договору ЖБК має право вимагати від учасника виконання умов договору, а за приписами п.4.2.3. розірвати договір в односторонньому порядку у випадку прострочення сплати внесків більш, ніж на 20 календарних днів шляхом надіслання повідомлення про розірвання договору рекомендованим листом. При цьому, повідомлення вважається врученим учаснику через 10 календарних днів з моменту надіслання рекомендованого листа з таким повідомленням. Таким чином договір вважається розірваним сторонами на наступний день від дати вручення повідомлення Учаснику.

Згідно Розділу 7 Договору розірвання ЖБК договору в односторонньому порядку є відповідальністю, що настає у випадку перевищення учасником прострочення платежу більше ніж на 20 днів.

Разом з тим, п.7.4 Договору, крім іншого, передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, серед яких вказано воєнні дії будь-якого виду.

Відповідно до додатку №1 до Договору сторони обумовили порядок сплати внесків та суми (а.с.10/зворот).

Згідно копій квитанцій №054110041 від 29.12.2021 року, № від 18.01.2022 року, № від 23.02.2022 року ОСОБА_3 було здійснено платежі з оплати пайового внеску у розмірах 337 560 грн, 36 582 грн та 36 582 грн відповідно (а.с.11).

З копії закордонного паспорта № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 здійснила виїзд за межі України 02.03.2022 року, повернулася 13.05.2022 року (а.с.12).

05.10.2022 року ОК «ЖБК «Амбасадор» направлено на ім`я ОСОБА_1 повідомлення №05/10-8 про розірвання договору, в якому вказано, що договір №Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Амбасадор» від 25.12.2021 року є розірваним у зв`язку із порушенням умов договору, та запропоновано звернутися за поверненням коштів (а.с.14).

У листі №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставною введення воєнного стану (а.с.15).

Ст.251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За вимогами ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Крім того ст.617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні»).

ЦК України не містить поняття «форс-мажор», але ст. 617 Цивільного кодексу України підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначає випадок або непереборну силу.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст.30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У листі №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставною введення воєнного стану (а.с.15).

Отже, введення воєнного стану в Україні визнано ТПП форс-мажорною обставиною, яка могла бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Проте, висновки суду першої інстанції щодо наявності форс-мажорних обставин, внаслідок яких позивач поза своєю волею була позбавлена можливості належним чином виконувати умови договору, є необґрунтованими, так як форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання за договором.

В будь-якому випадку доводи позовних вимог зводяться до незаконності відмовив відповідача від виконання умов договору (розірвання такого в односторонньому порядку), що є незаконним в наслідок початку військової агресії, що хоч і не є форс-мажором в рамках цього спору, проте є обставиною яка прямо передбачена договором.

Беззаперечним є факт повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та ведення бойових дій на території України та Житомирської області зокрема, ракетний терор, тощо.

Зазначені обставини поза будь-яким сумнівом потребували негайного реагування громадянами з приводу вжиття кардинальних змін у способі життя з метою збереження життя та здоров`я як власного, так і своїх близьких.

До таких змін можна віднести незапланований і терміновий переїзд до країн Європи, які брали участь у прийомі громадян, їх соціальному забезпеченні та захисті від агресії російської федерації проти України.

Так, графік сплати внесків ОК «ЖБК «Амбасадор» був обумовлений з грудня 2021 року по жовтень 2022 року щомісячними платежами і до початку повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану в Україні, відповідач здійснила три платежі, що підтверджено матеріалами справи, однак в подальшому вимушена була виїхати за кордон з 02.03.2022 року та повернулася до України 13.05.2022 року, що є саме тим випадком, який унеможливив виконання умов договору.

Так, істотна зміна обставин (ст.652 ЦК України) дає підстави для внесення змін або розірвання договору, у тому числі в судовому порядку. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Проаналізувавши наведені вище умови істотної зміни обставин через введення воєнного стану, можемо виділити такі ознаки війни як такої обставини: надзвичайність (має винятковий характер і знаходиться за межами впливу сторін); непередбачуваність (її настання або наслідки неможливо було передбачити на момент укладення договору); невідворотність (неминучість події або її наслідків); причинно-наслідковий зв`язок між обставиною і неможливістю виконання зобов`язання.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Подібний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17 та у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20.

На відміну від форс-мажору істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин) (31 серпня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/15264/21).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між ОК «ЖБК «Амбасадор», основним видом діяльності якого є обслуговування об`єктів, що включає в себе також організацію будівництва будівель та будівництво житлових і нежитлових будівель та фізичною особою - споживачем послуг з будівництва.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 цього Закону споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, умов договору де крім іншого, сторони обумовили, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за даним договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили природного чи іншого характеру, а саме, крім іншого, воєнних дії будь-якого характеру, та з урахуванням того, що відповідач є професійним учасником ринку надання послуг з будівництва, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання деяких правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з будівництва інвестованого житла.

З врахуванням наведеного, усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

ОК «ЖБК «Амбасадор» як сильніша сторона договору, яка сама і розробляла його умови не запропонувала споживачу своїх послуг укласти додаткові угоди до спірного договору з приводу умов його подальшого виконання, з врахуванням того, що в Україні введено воєнний стан, ведуться бойові дії, зокрема на той час в Житомирській області, що могло включати в себе втрати, збитки, труднощі зі здійсненням зобов`язань та інші обставини, які могли на той час перешкоджати виконанню договору.

За вказаних обставин, позов ОСОБА_1 підлягав задоволенню з підстав обумовлення сторонами в договорі обставин, які звільняють їх від виконання зобов`язань за ним, у зв`язку із чим рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтувань підстав задоволення вимог.

В силу ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Одинак О.О.

Половінкіна Н.Ю.