ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» вересня 2023 року

м. Харків

справа № 263/14060/20

провадження № 22ц/818/1582/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі - військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 ,

третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року в складі судді Аркатової К.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганська, про визнання дій протиправними та зобов`язанні вчинити певні дії, а саме: поновлення на квартирному обліку, який в подальшому уточнив та просив скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2020 року № 638 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у м. Маріуполі капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 поновити капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження, на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 16 лютого 2000 року на обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень у військовій частині НОМЕР_1 , як учасника бойових дій з 04 січня 2005 року; зобов`язати житлову комісію військової чстини НОМЕР_1 поновити капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження, з 16 лютого 2000 року на обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як учасника бойових дій з 04 січня 2005 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2021 року справу направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

13 червня 2023 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що спори, котрі виникають стосовно можливості реалізації права на соціальну гарантію, надану стороні справи в силу особливого статусу військовослужбовця є публічно-правовим та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив норми процесуального права, не врахував того, що спори, котрі виникають стосовно можливості реалізації права на соціальну гарантію, надану стороні справи в силу особливого статусу військовослужбовця є публічно-правовим та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим та з метою продовження захисту свого порушеного права в суді адміністративної юрисдикції, ним подано до суду заяву про закриття провадження у даній справі. Посилався на те, що, залишаючи його заяву без розгляду суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що він втратив інтерес до розгляду справи та необґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду, замість закриття провадження у справі. Зазначив, що він проявляв інтерес до справи, а неявка до останнього судового засідання не свідчить про втрату інтересу, адже ним направлено до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі зміною юрисдикції розгляду даної категорії справ та з метою продовження захисту свого порушеного права в суді адміністративної юрисдикції.

15 серпня 2023 року до суду апеляційної інстанції від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін. При цьому зазначила, що у даному випадку не застосовуються положення частини 1 статті 255 ЦПК України для закриття провадження у справі, оскільки суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з житлових правовідносин. Вважала, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції жодним чином не перешкоджає позивачу звернутися з цим позовом в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду. Вказала, що у разі задоволення заяви про закриття провадження у цій справі та у випадку подання цієї позовної заяви до окружного адміністративного суду, цей суд, за правилами статті 238 КАС України міг закрити провадження у справі, оскільки була б ухвала, що набрала законної сили про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників справи не надійшло. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України, проти чого не заперечував і представник позивача.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач втратив інтерес до справи, тому доцільно в даному випадку залишити позов без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганська, про визнання дій протиправними та зобов`язанні вчинити певні дії, а саме: поновлення на квартирному обліку, який в подальшому уточнив та просив скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2020 року № 638 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у м. Маріуполі капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 поновити капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження, на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 16 лютого 2000 року на обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень у військовій частині НОМЕР_1 , як учасника бойових дій з 04 січня 2005 року; зобов`язати житлову комісію військової чстини НОМЕР_1 поновити капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї з чотирьох осіб дружини ОСОБА_3 , 1986 року народження, дочки ОСОБА_4 , 2014 року народження та дочки ОСОБА_5 , 2019 року народження, з 16 лютого 2000 року на обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як учасника бойових дій з 04 січня 2005 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2021 року справу направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

13 червня 2023 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що спори, котрі виникають стосовно можливості реалізації права на соціальну гарантію, надану стороні справи в силу особливого статусу військовослужбовця є публічно-правовим та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України).

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення суду по суті спору. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19, від 03 лютого 2023 року у справі № 683/1861/19 ( провадження № 61-12483св22).

Суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду даної справи до суду першої інстанції від представника позивача Осіна Д.П. надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що спори, котрі виникають стосовно можливості реалізації права на соціальну гарантію, надану стороні справи в силу особливого статусу військовослужбовця є публічно-правовим та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим просив закрити провадження у даній справі.

При цьому, суд першої інстанції, залишаючи поданий ОСОБА_1 позов без розгляду виснував, що позивачем подано заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з чим суд зробив висновок, що позивач втратив інтерес до розгляду справи та залишив вказаний позов без розгляду.

Проте, матеріали справи не містять заяви, з якої б вбачалося, що ОСОБА_1 просив залишити позов без розгляду, у зв`язку з чим підстави для постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були відсутні, тому застосування судом положення пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України в даному випадку є недопустимим.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було розглянуто та вирішено заяву представника позивача ОСОБА_1 від 13 червня 2023 року про закриття провадження у справі, що є порушенням норм процесуального права.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті, питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року.