Справа № 758/5478/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Соколовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва у порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києві звернувся ОСОБА_1 з первісним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати Договір оренди житлового приміщення, укладений між сторонами 19 грудня 2021 року та стягнути з відповідачки на свою користь отримані за Договором оренди грошові кошти в сумі 107812 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 грудня 2021 року між сторонами укладено Договір оренди житлового приміщення. Відповідно до умов Договору відповідачка мала передати, а позивач прийняти у тимчасове платне користування житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Передача, відповідно до умов договору, мала відбутися за актом прийому-передачі у строк до 19 грудня 2022 року. Строк оренди відраховувався з дня підписання акту прийому-передачі об`єкта. Повернення об`єкта оренди здійснюється в день припинення (дострокового розірвання) договору та оформлюється актом прийому-передачі об`єкта оренди. За Договором оренди сторони узгодили розмір щомісячної орендної плати у сумі 26000 грн. Крім того, сторони узгодили, що для гарантування своєчасності розрахунків та збереження орендованого майна позивач передає в момент підписання договору оренди відповідачці авансовий платіж в розмірі двомісячної орендної плати за перший і останній місяці оренди, а саме 26000 грн. гарантійного платежу та 26000 грн. - сплата орендної плати за місяць, що в загальній сумі складає 52000 грн. Разом із тим, вказує, що акт прийому-передачі сторонами не підписувався. 24 лютого 2022 року у зв`язку з початком військової агресії рф проти України та проведенням активних бойових дій у місті Києві, позивач виїхав зі своєю сім`єю до с. Модьороці Хустського району Закарпатської області. 26 травня 2022 року повернувся до міста Києва, щоб повернути ключі від квартири, про що заздалегідь повідомив відповідачку та домовився з нею про зустріч. Однак, у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 , передав ключі від квартири консьєржу житлового будинку - ОСОБА_4 , про що була внесена відмітка у додатку № 1 до спірного Договору оренди житла, засвідчена його підписом та підписом ОСОБА_4 . З часу підписання спірного договору позивачем перераховано на карту відповідачки грошові кошти в сумі 107812 грн., з яких: 55812 грн. - орендна плата та комунальні послуги, 52000 грн. - авансовий платіж. Однак зазначив, що фактично в квартирі не проживав, акту прийому-передачі не підписував. У порядку ст. 525, 610, 615, 651, 766 ЦК України вважає договір розірваним в односторонньому порядку, оскільки він повідомив про це відповідачку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

29 липня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення та стягнення грошових коштів було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04 серпня 2022 року на виконання ухвали від 29 липня 2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

09 серпня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення та стягнення грошових коштів. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України, 25 серпня 2022 року представником відповідачки за первісним позовом подано суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що, дійсно 19 грудня 2021 року між сторонами укладено Договір оренди житла, яке належить відповідачці на праві приватної власності. Умовами спірного Договору затверджено всі істотні умови стосовно оренди житлового приміщення. Договір оренди підписаний позивачем без застережень щодо відсутності акту приймання передачі орендованого майна. Тобто, фактично відносини оренди між сторонами склалися, квартира була передана ОСОБА_1 в оренду і ним певний час сплачувалася орендна плата та комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями та доводами сторони позивача. Крім того, позивач не надсилав відповідачці повідомлення про відмову від Договору оренди у письмовому виді у відповідності до п. 8.4 спірного Договору та норм чинного законодавства України, а отже підстави для стягнення грошових коштів за невиконання Договору оренди з відповідачки відсутні. Більш того, позивачем не доведено факт невиконання стороною відповідача умов спірного Договору. Сам факт не підписання акту приймання - передачі не свідчить про невиконання зобов`язань за Договором, оскільки у випадку ненадання квартири у користування позивачу, останній мав можливість звернутись до відповідачки з вимогою раніше, а не через 7 місяців та не сплачував би орендну плату та комунальні послуги, якщо б не жив у квартирі. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Також, 25 серпня 2022 року відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_3 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі, в якій позивачка за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по орендній платі за період з 19 квітня 2022 року по 02 серпня 2022 року в сумі 89742 грн., витрати по сплаті комунальних послуг за період з грудня 2021 року по 02 серпня 2022 року в сумі 4139 грн. 63 коп., а також вирішити питання судових витрат, понесених при зверненні до суду у зв`язку з поданням зустрічного позову.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 19 грудня 2021 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди житла, відповідно до умов якого, орендодавець передав у тимчасове володіння та користування орендаря житло для проживання, а орендар зобов`язався сплачувати встановлену орендну плату та виконувати інші умови, встановлені договором. Акт прийому-передачі підписано не було, але між сторонами договору виникли орендні відносини з 19 грудня 2021 року, а також відбулось фактичне приймання орендарем квартири, якою він фактично користувався з моменту підписання договору оренди. Вважає, що відсутність акту приймання-передачі житла не звільняє ОСОБА_1 від сплати орендної плати. Орендар вчасно не реалізував своє право на застосування наслідків порушення договору оренди позивачкою, безпосередньо після укладення договору не звертався з вимогами передання майна в оренду та підписання акту прийому-передачі житлового приміщення, не відмовився від договору найму, натомість сплачував орендну плату та комунальні платежі. Зазначає, що з березня 2022 року місяця ОСОБА_1 не сплачує кошти за оренду житла, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв`язку з несплатою орендної плати більше 3-х місяців поспіль, на підставі ст. 782 ЦК України, представником позивачки за зустрічним позовом направлено ОСОБА_1 лист-повідомлення № 20/07-22 від 20 липня 2022 року про припинення дії договору оренди від 19 грудня 2021 року. Оскільки ОСОБА_1 отримано лист 02 серпня 2022 року, сторона позивачки за зустрічним позовом вважає договір розірваним з 02 серпня 2022 року.

09 вересня 2022 року, у відповідності до ст. 179 ЦПК України, представником позивача за первісним позовом подано до суду відповідь на відзив за первісною позовною заявою, в якому зазначено, що позивач будучи порядною людиною сплачував орендну плату за квартиру та комунальні платежі, оскільки вважав спірний Договір укладеним. Натомість, ознайомившись детально зі змістом Договору, дійшов висновку про необхідність його повного та безумовного виконання та вимагав надати зазначений в Договорі акт прийому - передачі об`єкта оренди та документів, які підтверджують здійснення господарської діяльності. Однак такі вимоги відповідачкою за первісним позовом виконано не було.

22 листопада 2022 року представником позивача за первісним позовом подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки ОСОБА_3 на суму, що не перевищує 107812 грн., яка ухвалою суду від 25 листопада 2022 року залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, та у подальшому ухвалою суду від 13 січня 2023 року повернута заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків.

Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі до провадження, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання по суті підготовчим.

Ухвалою суду 19 травня 2023 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, про що надав відповідну заяву (а.с.223).

Представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2021 року між ОСОБА_1 як орендарем та ОСОБА_3 як орендодавцем, був підписаний Договір оренди житла.

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди житла, орендодавець передає у тимчасове володіння і користування орендарю житло для проживання, а орендар зобов`язується сплачувати встановлену орендну плату та виконувати інші умови, встановлені договором.

П. 1.2 Договору визначено, що квартира належить орендодавцю на праві власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 березня 2019 року. Належність об`єкта оренди ОСОБА_3 на праві власності сторонами не оспорюється та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 березня 2019 року, індексний номер витягу 160311170.

У п. 2.1 Договору оренди житла під житлом розуміється квартира

АДРЕСА_2 . 3.1 Договору оренди житла сторони визначили, що орендна плата за користування квартирою становить 26000 гривень на місяць. Орендар має сплатити авансовий платіж в розмірі двомісячної орендної плати, визначеної п. 3.1 договору за перший і останній місяці оренди в момент підписання договору (п. 3.2 Договору оренди житла). Подальша орендна плата сплачується орендарем щомісячно, авансовим платежем до 20 числа поточного місяця за наступний. Факт сплати підтверджується у додатку № 1 до договору (п. 3.3 договору).

Згідно п. 3.5 Договору оренди, окремо від орендної плати орендар зобов`язаний сплачувати наступні експлуатаційні витрати: послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, внесок на управління будинком, внесок на заходи охорони, модернізації обладнання та консьєржа, інтернет тощо.

П. 3.8 Договору сторони встановили, що у випадку закінчення строку його дії, дострокового припинення чи розірвання, орендна плата сплачується та комунальні послуги сплачуються/компенсуються по день фактичної передачі об`єкта орендарем орендодавцю за актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди житла, передача об`єкта в оренду здійснюється 19.12.2021 та оформлюється актом прийому-передачі. Повернення об`єкта здійснюється в день припинення (дострокового розірвання) договору та оформлюється складанням і підписанням акту прийому-передачі (п. 6.6 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 19.12.2022 (п.п. 6.1, 8.1, 8.2 договору). Строк оренди відраховується з дня підписання акту прийому-передачі (п. 6.2. договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, орендодавець зобов`язаний передати орендарю квартиру у строк не пізніше 19.12.2021. П. п. 2.2 та 3.6 сторони договору оренди житла від 19.12.2021 визначили стан квартири на момент передачі та зафіксували показання лічильників. П. 5.1 договору встановлено, що передача об`єкта в оренду здійснюється 19.12.2021 та оформлюється актом прийому-передачі.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що між сторонами договору оренди житла від 19.12.2021 ОСОБА_1 , як наймачем, та ОСОБА_3 , як наймодавцем, склалися фактичні відносини найму (оренди) квартири, що є предметом договору. Оцінюючи надані сторонами докази на предмет визначення дати виникнення орендних відносин, суд, керуючись принципами достовірності та вірогідності доказів, доходить висновку, що такі відносини склалися з моменту підписання договору - з 19.12.2021, про що свідчать умови Договору (п. п. 2.2, 2.3, 3.6, 4.1.1, 5.1), факти оплати орендної плати і комунальних послуг в період з 19.12.2021 по 10.04.2022, наявність у ОСОБА_1 ключів від квартири, а відповідно й можливості користування нею.

В додатку № 1 до Договору оренди житла від 19 грудня 2021 року зазначено факт сплати орендної плати за період з 19.12.2021 по 19.01.2022 в сумі 26000 гривень та гарантійного платежу в сумі 26000 гривень, здійснених 19.12.2021. Даний факт не оспорено та підтверджено сторонами позивача та відповідачки шляхом надання суду копій відповідних примірників додатку № 1 до Договору оренди житла.

На підтвердження сплати грошових коштів за Договором оренди житла від 19 грудня 2021 року стороною позивача за первісним позовом також надано суду копії платіжних доручень: від 20.01.2022 на суму 20000 грн.; від 20.01.2022 на суму 1690 грн.; від 20.02.2022 на суму 29222 грн.; від 10.04.2022 на суму 4900 грн. Загальна сума здійснених платежів складає 55812 грн.

П. 8.7 Договору оренди житла передбачено, що він може бути розірваний в односторонньому порядку у випадку невиконання будь-якою зі сторін умов договору. Дострокове припинення договору можливе також у випадку прострочення орендарем перерахування орендної плати більш ніж на 15 календарних днів (п. 8.5 договору). Про бажання звільнити квартиру та припинити дію договору сторони домовились повідомити одна одну в письмовому виді не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту розірвання договору (п. 8.4 договору).

Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 811 ЦК України). Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України).

За положеннями ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла (ч. ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України).

Відповідно до ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Представником відповідачки за первісним позовом на ім`я позивача за первісним позовом було направлено лист-повідомлення № 20/07-22 від 20.07.2022 про припинення дії Договору оренди від 19 грудня 2021 року у зв`язку з простроченням останнім орендної сплати більше трьох місяців.

02.08.2022 лист-повідомлення № 20/07-22 від 20.07.2022 було отримано позивачем за первісним позовом, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (ідентифікатор поштового відправлення 040).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, позивач за первісним позовом звернувся до суду з вимогою про розірвання спірного Договору оренди житлового приміщення від 19 грудня 2021 року, стороною відповідачки надано суду докази надсилання ОСОБА_1 вимоги про припинення спірного Договору, яку останнім отримано 02 серпня 2022 року, що дає суду підстави задовольнити в цій частині вимоги первісного позову та розірвати Договір оренди житлового приміщення від 19 грудня 2021 року, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , саме з 02 серпня 2022 року (дати отримання орендарем вимоги від орендодавця про припинення спірного договору), що відповідає вимогам положень спірного Договору та волевиявленню сторін укладеного Договору. Доказів повідомленням саме ОСОБА_1 ОСОБА_3 про намір розірвання спірного Договору суду не надано.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача за первісним позовом стосовно факту звільнення орендованої квартири, суд виходить із наступного.

У первісному позові ОСОБА_1 визначає датою звільнення квартири 24.02.2022. Факт вибуття до Закарпатської області Хустського району с. Модьорош позивач за первісним позовом підтверджує довідкою внутрішньо переміщеної особи. Натомість, додана до позовної заяви довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.04.2022 №2115- складена 03.05.2022 та засвідчує факт взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, вказаний доказ не є належним підтвердженням факту звільнення ОСОБА_1 орендованої квартири саме 24.02.2022, як зазначено позивачем за первісним позовом, а тому не береться судом до уваги.

Надану стороною позивача за первісним позовом суду доказ - фотокопію додатку № 1 до Договору оренди житла від 19.12.2021, на якому відображено сам додаток №1, ключі та на додатку №1 напис, про те, що ОСОБА_1 у присутності консьєржки ОСОБА_4 передав квартиру та ключі у повній комплектації відповідно договору та цілісності. Фото надіслане ОСОБА_6 о 07.37 31.05.2022 на телефон НОМЕР_1 . Після тексту містяться дата «31.05.2022», прізвища та ініціали « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_1 », та підписи напроти кожного прізвища, суд вважає неналежним доказом повернення об`єкту оренди орендодавцю, з огляду на наступне.

Як вбачається із наведеного у додатку № 1 до договору оренди житла напису, ОСОБА_1 передав квартиру та ключі від неї у присутності консьєржа. При цьому, консьєрж не ідентифікований у цьому документі, як особа, якій передано квартиру і ключі. Консьєрж не є власником квартири та стороною Договору оренди житла від 19.12.2021. Позивачем за первісним позовом не надано суду належних і допустимих доказів того, що консьєрж ОСОБА_4 , зазначена у додатку № 1 мала повноваження на прийняття від імені ОСОБА_3 квартири, що становить предмет договору оренди. Також позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_4 є консьєржем, як і факту того, що підпис на додатку № 1 належить саме ОСОБА_4 .

Із напису на додатку №1 до договору оренди житла вбачається, що фото надіслане ОСОБА_7 . Натомість, стороною у договорі оренди є не ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 . Відтак, повідомлення адресоване неналежній особі, яка не є стороною спірного Договору оренди житла. Доказів наявності повноважень у ОСОБА_6 представляти і діяти від імені ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 8.4 Договору оренди житла від 19.12.2021, про бажання звільнити квартиру та припинити дію договору сторони повідомляють одна одну в письмовому вигляді не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту розірвання договору.

Із наведеного напису на додатку № 1 вбачається, що позивач за первісним позовом стверджує про направлення копії цього додатку електронними засобами зв`язку, що є порушенням п. 8.4 Договору оренди житла.

Відповідачка за первісним позовом заперечила отримання наданого суду фотокопії додатку №1 до договору, а також існування будь-яких домовленостей про зустріч та передачу квартири між нею та позивачем за первісним позовом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що додане до первісної позовної заяви фото не є належним і допустимим доказом виявлення наміру розірвання Договору оренди житла, передачі предмету оренди та ключів відповідачеві за первісним позовом. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин розірвання договору та повернення квартири власнику та стороні договору, позивач за первісним позовом не надав.

Щодо стягнення грошових коштів, з урахуванням існування між позивачем та відповідачем за первісним позовом відносин найму житла у період з 19.12.2021 (день укладення договору та передачі житла у найм) по 02.08.2022 (день розірвання договору), недоведеності ОСОБА_1 фактів звільнення приміщення, суд дійшов висновку, що платежі в сумі 107812 грн. були виконанні відповідно до укладеного договору та чинного законодавства, а відтак, підстави для стягнення цих коштів із ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів, в частині розірвання Договору оренди житлового приміщення від 19 грудня 2021 року. В іншій частині первісного позову слід відмовити з викладених вище підстав.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 19 грудня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди житла.

У період дії спірного Договору, в рахунок внесення орендної плати та комунальних послуг, на картковий рахунок ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було сплачено та перераховано кошти у наступних сумах, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень позивача та банківськими квитанціями відповідача за первісним позовом:

19.12.2021 - 52000 грн. (26000 грн. - гарантійний платіж, 26000 грн. - орендна плата за період 19.12.2021 - 19.01.2022);

20.01.2022 - 20000 грн., 5988 грн. та 1690 грн. з яких ОСОБА_3 було зараховано 26000 грн. в рахунок оплати за оренду житла за період з 20 січня - по 19 лютого 2022 року та 1678 грн. - в рахунок оплати за комунальні послуги;

20.02.2022 - 29 222 грн., з яких ОСОБА_3 було зараховано 26000 грн. за оренду житла з 20 лютого - по 19 березня 2022 року та 3222 грн. - в рахунок оплати за комунальні послуги;

10.04.2022 - 4900 грн., які ОСОБА_3 було зараховано в рахунок оплати за комунальні послуги.

Матеріали справи доказів оплати ОСОБА_1 орендної плати в період з 20.03.2022 по 02.08.2022 не містять.

Таким чином, у відповідача з зустрічним позовом з 21.03.2022 виникла заборгованість з орендної плати за неповних 5 місяців в сумі 89742 грн. (сума за період з 20.03.2022 по 02.08.2022 за вирахуванням гарантійного платежу, який відповідно до п. 3.2 Договору оренди житла підлягає зарахуванню для відшкодування збитків).

Позивачкою за зустрічним позовом до суду надані квитанції, роздруківка даних по особовому рахунку № НОМЕР_2 , рахунки постачальників комунальних послуг (централізоване водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії, гаряче водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території) на оплату відповідних послуг. Загальна сума наданих комунальних послуг за наданими документами за період з 19 грудня 2021 року по липень 2022 року склала 13939 грн. 63 коп.

З матеріалів справи вбачається, що оплата комунальних послуг за Договором оренди житла була здійснена в сумі 9800 грн. Таким чином, несплачений залишок складає 4139 грн. 63 коп.

ОСОБА_1 не надано доказів оплати вказаних сум, а також не спростовано належними та допустимими доказами вартість комунальних послуг, спожитих у період з 19.12.2021 по 02.08.2022.

За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач і відповідач посилались як на підставу своїх вимог, суд вважає за можливе задовольнити зустрічний позов в частині стягнення з ОСОБА_1 93881 грн. 63 коп., з яких: заборгованість по орендній платі - 89742 грн., заборгованість з оплати комунальних послуг - 4139 грн. 63 коп.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі первісного позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1078 грн. 12 коп., що підтверджується копією повідомлення від 13 липня 2022 року.

У зв`язку з тим, що первісні позовні вимоги задоволено частково, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50 % витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем за первісним позовом при зверненні до суду, а саме у розмірі 539 грн. 06 коп.

При подачі зустрічного позову ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується копією квитанції від 18 серпня 2022 року.

У зв`язку з тим, що зустрічні позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Крім того, відповідачка за первісним - позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 у зустрічному позові просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

До позовної заяви додано копії ордеру, свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, копія договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , копія акту прийому-передачі наданих послуг від 19.08.2022.

Також надано до матеріалів справи копія договору про надання правової допомоги від 22.11.2022, укладеного з адвокатом Куренним С.В., додаткова угода до цього договору, та акт приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2023 до договору про надання правової допомоги від 22.11.2022.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2023 вартість наданих адвокатом Куренним С.В. послуг узгоджена сторонами в розмірі 16800 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Також в питанні надання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Оцінивши надані докази суд встановив, що подані позивачкою за зустрічним позовом докази відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України, акти приймання-передачі містять детальний опис наданих послуг, що дозволяє визначити розмір витрат на правову допомогу. Зазначені витрати суд вважає співмірними зі складністю справи та наданими адвокатами послугами.

Позивачем за первісним позовом - відповідачем за зустрічним не наведено переконливих доказів неспівмірності витрат ОСОБА_3 на оплату правничої допомоги адвокатів та не заявлено клопотання про зменшення таких витрат.

За таких умов, витрати ОСОБА_3 на правничу допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Розірвати Договір оренди житлового приміщення, укладений 19 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 02 серпня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 06 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за Договором оренди житлового приміщення від 19 грудня 2021 року за період з 19 квітня 2022 року по 02 серпня 2022 року в сумі 89742 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот сорок дві) грн. та заборгованість з оплати комунальних послуг за період з грудня 2021 року по 02 серпня 2022 року в сумі 4139 (чотири тисячі сто тридцять дев`ять) грн. 63 коп., а всього 93881 (дев`яносто три тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Леся БУДЗАН