Справа № 676/5214/23
Номер провадження 2/676/1868/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ (заочне)

15 листопада 2023 р. Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що шлюб з відповідачем зареєстрували 21 березня 1976 року у виконавчому комітеті Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторно). Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2021 року з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. За час спільного проживання з відповідачем набули у спільну сумісну власність кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської Ради народних депутатів від 04.03.1992 року. Відповідно до довідки №194, виданої КП «Кам`янець-Подільське МБТІ» від 25.07.2023 р., згідно з записом в реєстровій книзі БТІ за №35-5 квартира за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 04.03.1992 року (запис внесено 04.03.1992 року) (копія додається). Провести поділ квартири в добровільному порядку відповідач не бажає, в зв`язку з чим вимушена вирішувати спір в судовому порядку. Так як кооперативна квартира була придбана в період шлюбу, вона належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею права власності на 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач просить суд на підставі ст.ст. 60, 61,63,65, 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 370 ЦК України винести рішення яким: визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , а іншу 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 залишити у власності відповідачу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві до суду.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони зареєстрували шлюб 21 березня 1976 року у виконавчому комітеті Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №3, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб(а.с.11). З січня 2021 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства.

За час спільного проживання з відповідачем набули у спільну сумісну власність кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується: копією архівного витягу з рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської Ради народних депутатів від 20.02.1992 р. № 79 «Про видачу свідоцтв про право власності на придбану кооперативну квартиру(а.с.16); копією Свідоцтва про право особистої власності на квартиру, виданим виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської Ради народних депутатів від 04.03.1992 року та зареєстрованим БТІ(а.с.12); довідкою №194 КП «Кам`янець-Подільське МБТІ» від 25.07.2023 р. (а.с.13) відповідно до якої згідно з записом в реєстровій книзі БТІ за №35-5 квартира за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 04.03.1992 року (запис внесено 04.03.1992 року).

На підставі ст.22 КпШС України, положення якого діяли на час спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991року, який набрав сили з 15.04.1991року та діяв на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

П. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (з подальшими змінами та доповненнями), передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61постанови від 18.09.1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Таким чином віджповідач як член житлового кооперативу, повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру за адресою АДРЕСА_1 , при цьому здійснив це в лютому 1992 року за час зареєстрованого шлюбу із позивачем, а отже вони набули право спільної сумісної власності на вказану квартиру на час набрання чинності Закону України «Про власність» 15.04.1991року та їхні частки у праві власності визнаються рівними, що відповідає положенням ч.1ст.28 КпШС України.

За таких обставин, вказане нерухоме майно набуло статусу окремого об`єкта цивільних прав, на який поширюються загальні норми цивільного законодавства, у тому числі, ті, які регулюють сімейні правовідносини.

Згідно ст.ст. 69, 70 СУ України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що спірна кооперативна квартира була набута сторонами під час шлюбу, сторони у справі мають рівні частки в ній, а тому вимоги позивача підлягають до задволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтям 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, законом України «Про власність», ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст. 57, 60, 61, 69-71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, постановою пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , а іншу 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач має право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення в порядку встановленому ст.ст.284-285 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 16.11.2023 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В