Справа № 152/241/23
Провадження № 22-ц/801/1366/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 рокуСправа № 152/241/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів: Сала Т. Б., Голоти Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 травня 2023 року у м. Шаргороді суддею цього суду Роздорожною А.Г., дата складання його повного тексту 17 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз») звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням заяви про заміну неналежного відповідача належним просило стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за послуги розподілу природного газу у розмірі 4451, 05 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Законів України «Про ринок природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги». Будинок ОСОБА_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», в зв`язку із чим в Автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (базі абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 здійснює фактичний відбір газу, однак своїх обов`язків по оплаті наданих її послуг з розподілу природного газу належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість з березня 2022 року по грудень 2022 року у вказаному вище розмірі. У період із 2021 року по 2022 року відповідач за послуги розподілу природного газу не розраховувалась у повному обсязі, а здійснювала оплату лише частково.

Пославшись на викладене, АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» просило його вимоги задовольнити.

21 квітня 2023 року ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1

17 травня 2023 року рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послуги розподілу природного газу в сумі 4 451, 05 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Зокрема скаржник посилається на те, що матеріали позовної заяви не містять підписаної відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів сплати коштів по рахунку та документального підтвердження споживання природного газу в будинку, який розташований за вищезазначеною адресою.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, указуючи на те, що письмова форма Типового договору розподілу природного газу не передбачає розміщення в ній інформації про персональні дані конкретного побутового споживача, а також зазначення дати та місця укладення договору. В письмові формі такого договору змінюються лише ідентифікуючі ознаки конкретного Оператора ГРМ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2014 року було видано свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33). Того ж дня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис про реєстрацію права власності на вказаний будинок за ОСОБА_1 (а.с. 34).

Відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (а.с.9-14).

Згідно з фінансовим станом розрахунків за послугу з розподілу природного газу по рахунку №, що відкритий на ім`я ОСОБА_2 , за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року наявна заборгованість в сумі 4 451,05 грн. за послугу з розподілу природного газу, остання оплата була у лютому 2022 року на суму 445,10 грн. (а.с.15).

Відповідно до довідки про фактичний обсяг споживання природного газу по рахунку № об`єм спожитого газу за період із жовтня 2019 року по вересень 2020 року становить 2496,62 м.куб., за період із жовтня 2020 року по вересень 2021 року - 2529,01 м.куб., за період із жовтня 2021 року по вересень 2022 року - 2716,98 м.куб. (а.с.16).

Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 811 про видачу ліцензії на розподіл природного АТ «Вінницягаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт. Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз».

Укладання договору можливе шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом (ч. 2 ст. 205 УК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з п. 4 ч. 2 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) укладення договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме:

-сплатити за послуги Оператора ГРМ;

-мати документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечується цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ Кодексу ГРМ.

Згідно з абз. 2 п. 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Частиною 3 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

Суд першої інстанції, встановивши, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» свої зобов`язання по наданні послуги розподілу природного газу ОСОБА_3 виконало, а ОСОБА_3 , користуючись такою послугою та сплачуючи частково рахунки, визнавала умови договору, однак свої зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати цих послуг не виконала, чим порушила умови договору, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали позовної заяви не містять підписаної відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу є необґрунтованими, оскільки за умовами п. 4 глави 3 розділу IV Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 VІ Кодексу ГРМ).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» надавало послуги з розподілу природного газу до будинку відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту), тому наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг законом не вимагається.

Доводи скаржника з приводу того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів сплати коштів по рахунку та документального підтвердження споживання природного газу в будинку, який розташований за вищезазначеною адресою, спростовуються випискою фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 , у якій відображені помісячні об`єми спожитого газу, розмір сплачених коштів, наявного боргу, та довідкою про фактичний обсяг споживання природного газу по вказаному рахунку (а. с. 15-16).

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», який зводиться до обґрунтованості вимог позову у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст.375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367,374,375,382 - 384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Шаргородського районного суду Вінницької області 17 травня 2023 року без змін.

Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

Л. О. Голота