Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
711/3295/22: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах про недоговірні зобов’язання, з них; про відшкодування шкоди, з них; завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 15.02.2023
Номер судового провадження: 22-ц/821/111/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/3295/22Провадження № 22-ц/821/111/23Категорія: 305010300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Дрогоман Олег Олександрович

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Черкаській області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційні скаргипредставника Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області Яроша Сергія Васильовича та представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко Алли Петрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року (ухваленого під головуванням судді Булгакової Г.В. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 24 листопада 2022 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрогоман Олег Олександрович до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

22 липня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрогоман О.О. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування.

Позов обґрунтованийтим,що 28 січня 2018 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області Улановим М.Д. було повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

ОСОБА_1 вказує, що 31 січня 2018 року відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, а також додатковий запобіжний захід у вигляді відсторонення від займаної посади, які 02 квітня 2018 року було продовжено ще на два місяці.

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 вручено обвинувальний акт про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року, вказує позивач, ОСОБА_1 визнано невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року - без змін.

Обґрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач вказує, що у зв`язку з незаконним діями органу досудового слідства, прокуратури та суду, він був позбавлений права працювати, навчатись та жити повноцінним життям, спілкуватись з рідними та близькими, займатись вихованням свого сина.

Крім того, незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових суттєвих зусиль для організації свого життя та відновлення попереднього стану.

Таким чином, обмеження конституційних прав внаслідок незаконного перебування під слідством та судом, необхідність брати участь в слідчих діях та в судових засіданнях, відсторонення від займаної посади спричинили ОСОБА_1 моральні страждання, що об`єктивно вплинуло на його психологічний стан та соціальні зв`язки.

Позивач вважає, що на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначає, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення йому обвинувачення до винесення виправдувального вироку Кропивницьким апеляційним судом, та з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 просив постановити судове рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 204 297,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 204 100,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що сам факт безпідставного тривалого перебування позивача під слідством та судом, вчинення відносно нього процесуальних дій та застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту та відсторонення від займаної посади, безумовно негативно вплинуло на його звичний уклад життя та завдало йому душевних страждань, а тому, позивач відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 31 місяць та 12 днів а межі відшкодування моральної шкоди мають визначатися судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, встановленим законодавством на момент відшкодування, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 204 100,00 (6500,00 грн.(мінімальна заробітна плата з 01.01.2022 року) х 31 = 201 500,00 грн. + 2600,00 грн. (6500,00 грн. / 30 х 12).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційнійскарзі,поданій 14грудня 2022року, Державна казначейська служба України, вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин справи, прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року, ухваливши при цьому нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга,зокрема,мотивована тим,що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував, що позивачем пред`явлено позов до органів державної влади та невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки по даній категорії справ відповідачем є Держава Україна, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади, діями яких позивачу завдано шкоду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні таких вимог.

Крім того, вказує, що оскільки позивач вимагає відшкодування шкоди за дії, вчинені в тому числі і працівниками Черкаської обласної прокуратури, то незалучення останньої у справу в якості співвідповідача, позбавило її можливості надати суду пояснення та обґрунтування законності своїх дій під час кримінального переслідування позивача.

В апеляційнійскарзі,поданій 19грудня 2022року, Головне управління Національної поліції України в Черкаській області, вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, із неправильним застосуванням норм матеріального права, просило суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга,зокрема,мотивована тим,що судом першої інстанції не досліджено, якими саме діями відповідача позивачеві спричинено моральну шкоду.

Вважає, що сама обставина втрати позивачем свого майна та роботи не є фактом спричинення моральних страждань.

Крім того, вказує, що ОСОБА_1 , всупереч вимог цивільного процесуального законодавства, не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, характер та обсяг страждань яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його житті, погіршення стану здоров`я тощо.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ст. 356, ч. 2 ст. 364 КК України.

В даному кримінальному провадженні 29 січня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки громадським інтересам.

В ході досудового розслідування відносно позивача обирався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади та запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Судом встановлено, що у період з 18.01.2018 до 10.09.2020, позивач перебував під слідством та судом, що становить 31 місяць та 12 днів.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зіст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2ст. 367 ЦПК України).

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу,що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94 ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи.

Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, провадження № 14-4цс19, Верховного Суду у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 468/901/17, провадження № 61-2934св18, від 18 грудня 2019 року у справі № 199/8734/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, провадження № 61-9673св20, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, провадження № 61-7643св20, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/6203/21-ц, провадження № 61-20656св21.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

У справі, яка переглядається, установлено, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та необґрунтованого кримінального переслідування позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року, залишеного без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року.

Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що період перебування позивача під слідством та судом складає 31 місяць та 12 днів, тобто період з 29 січня 2018 року вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до 10 вересня 2020 року набрання вироком законної сили на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 10 вересня 2020 року.

Слід зауважити, що суд першої інстанції під час встановлення обставин справи, допустив помилку в даті вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вказавши 18.01.2018.

Як вбачається з копії повідомлення про підозру, яке додане позивачем до матеріалів справи, останнє датоване 29.01.2018 року (а.с. 9).

Апеляційний суд зауважує, що дана помилка є технічною та не впливає на вирішення справи по суті, оскільки, незважаючи на допущену помилку, суд першої інстанції вірно встановив період перебування позивача під слідством та судом 31 місяць та 12 днів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2022 року становить 6 500,00 грн.

Таким чином, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не може бути меншим ніж 204100,00 грн (201 500 грн за 31 місяць + 2600 грн за 12 днів неповного місяця).

Суд першої інстанції визначив і встановив правильний період перебування ОСОБА_1 під слідством і судом, за який позивач має право на відшкодування моральної шкоди, правильно визначив розмір відшкодування такої шкоди та стягнув компенсацію у розмірі, який не може бути меншим відповідно до норм закону та періоду перебування позивача під слідством і судом.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд правильно виходив з доведеності факту завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, оскільки сам факт притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин (кримінальне правопорушення), вчинення якого не було доведено, є підставою для відшкодування такій особі моральної шкоди.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі №711/4624/21 (провадження №61-5128св22).

Крім того, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував конкретні обставини справи, особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на позивача, глибину переживань у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, змін у житті, відсторонення від роботи, а також засади розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи Головного управління Національної поліції в Черкаській області стосовно недоведеності позивачем завдання моральної шкоди у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням є помилковими, необгрунтованими та такими, що не грунтуються на вимогах законодавства.

Посилання Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області щодо незалучення Черкаської обласної прокуратури в якості співвідповідача у даній справі, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки сама по собі обставина незалучення органу прокуратури до участі у справі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду не спростовує завдання такій особі шкоди внаслідок незаконного притягнення кримінальної відповідальності, моральних страждань та вимушених змін у його житті.

За встановлених обставин справи, а також враховуючи зміст та вимоги позову ОСОБА_1 , з метою уникнення покладення на нього надмірного тягаря за дії органів досудового розслідування, прокуратури і суду, апеляційний суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову, незважаючи на визначений позивачем склад осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державного бюджету України є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20), від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21).

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державного бюджету України, оскільки кошти підлягають стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, оскільки грошові суми при відшкодуванні шкоди відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тому ДКС України (чи її територіальні підрозділи), яка здійснює безспірне списання коштів та Міністерство фінансів України, яке попередньо інформується про виконання рішення суду та повідомляється при недостатності коштів для відшкодування, є належним відповідачем у справі.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №366/2026/18 (провадження № 61-2622св21).

Оскільки позивач у справі визначив відповідачем орган, діями якого завдано шкоду, то співвідповідачем є територіальний орган Державної казначейської служби України, через які держава бере участь як відповідач.

Таким чином, доводи касаційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаські області про неналежність обраного позивачем способу захисту, про відсутність заявлених вимог безпосередньо до держави Україна є необґрунтованими та спростовуються зазначеними вище нормами права і релевантною практикою Верховного Суду щодо застосування цих норм у спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Однак, оскільки кошти на відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, то апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року підлягає зміні шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини в новій редакції.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13статті 141 ЦПК України,якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Що стосується сплати судового збору в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що оскільки рішення в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін, то судові витрати за подачу апеляційних скарг слід залишити за особами, які подали апеляційні скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 258,374, 376,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко Алли Петрівни залишити без задоволення.

Апеляційну скаргупредставника Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області Яроша Сергія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 204 100,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.»

В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особами, які подали апеляційні скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначенихЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 15 лютого 2023 року/

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...