Справа № 200/1255/18
Провадження № 2/932/700/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ганіній Н.О. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності органів місцевого самоврядування у видачі житлового приміщення та зобов`язання надати благоустроєне житлове приміщення у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Щербину Ю.О. звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з зазначеним позовом до Дніпровської міської ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання надати благоустроєне житлове приміщення у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання, в якому просила визнати незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради та зобов`язати Дніпровську міську раду виділити окрему благоустроєну квартиру розміром, який має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідати вимогам ст. 50 ЖК України, за розміром, не меншим, ніж вона займала в будинку АДРЕСА_1 , однак в межах норми житлової площі, у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2018 року для розгляду даної справи було визначено суддю Яковлева Д.О., який ухвалою від 26.01.2018 року вказану позовну заяву залишив без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків.

30.08.2020 року на виконання вказаної ухвали до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача надійшла позовна заява (уточнена) ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності органів місцевого самоврядування у видачі житлового приміщення та зобов`язання надати благоустроєне житлове приміщення у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 березня 2007 року рішенням Амур-Нижньодніпровської ради м.Дніпропетровська було затверджено акт технічного стану будинку АДРЕСА_2 , який належить місцевій раді, та визнано його ветхим, таким, що не підлягає капітальному ремонту; виселити мешканців будинок знести або переобладнати під технічні потреби. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 26.11.2010 № 298 будинок АДРЕСА_2 був визнаний непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу. На підставі ордеру № 60 від 23.12.1996 року, виданого ВАТ «НТЗ» на ім`я ОСОБА_2 , сім`я позивача у складі трьох осіб проживала в даному будинку в квартирі АДРЕСА_3 та 13, займана площа 27,4 кв.м. В квартирі проживали позивач ОСОБА_3 , її брат ОСОБА_4 та батько ОСОБА_2 . Але фактично з 2005 року вони були вимушені поневірятись по квартирах, знімати житло, оскільки вже в той час в будинку не було опалення і він не був придатний для проживання. 17.06.2005 року на підставі розпорядження № 715 управління житлового фонду був виданий ордер №51 і їх сім`ю у складі 3 громадян було виселено з даного будинку та видані ордера на заселення в гуртожиток переселенського фонду, тобто це було раніше, ніж їх будинок був визнаний ветхим та таким, що не підлягає капітальному ремонту. Фактично, тільки після виселення у 2007 році вони втрьох отримали кімнату у гуртожитку переселенського фонду по АДРЕСА_4 , площею 15 кв.м. Даний гуртожиток не відповідав та не відповідає санітарно-технічним умовам, в ньому постійно вимикають енергопостачання за несплату, також гуртожиток відключено від опалення, є таргани та інші комахи, тобто проживати в таких умовах неможливо. Більш того, вони з братом різнополі, а кімнату виділили одну на трьох. У зв`язку з чим батько залишився проживати у гуртожитку переселенського фонду, а вони з братом продовжили знімати квартири.

Позивач зазначає, що при наданні житлових приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. Згодом брат знявся з реєстрації за адресою будинку АДРЕСА_2 , який був визнаний непридатним для проживання, у зв`язку із загрозою обвалу, тим самим відмовився від права на інше благоустроєне житло, так як квартира будинку АДРЕСА_2 не була приватизована. Позивач вказує на те, що відповідно до законодавства України він має повне право вимагати виділити окрему благоустроєну квартиру розміром не менше ніж 27,4 кв.м. житлової площі у межах даного населеного пункту м. Дніпро. Вона неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування з письмовими заявами, а також на особисті прийоми з приводу надання їй окремої житлової площі у межах даного населеного пункту м.Дніпро, але постійно отримувала різні відповіді, то про те, що нібито таких квартир з моїми номерами в списку не значиться, або що її питання буде розглянуто по мірі надходження у власність територіальної громади відповідного житлового фонду.

Як зазначено у позові, 20.10.2017 року на її звернення АНД районної у м.Дніпропетровську ради було винесено рішення № 233 «Про внесення змін до рішення виконкому АНД районної у м.Дніпропетровську ради від 26.11.2010 № 298». 20.10.2017 року їй знову надійшла відповідь Дніпровської міської ради за підписом Санжара, що після прийняття рішення АНД районною у м.Дніпропетровську ради її звернення буде розглянуто. 12.12.2017 року їй знову надійшла відповідь від Дніпровської міської ради, що у міру надходження житла до житлового фонду міста її питання буде вирішено, але житла так і немає. Її сусідка, яка також проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 довго зверталась до міської ради з приводу надання їй житла, що було марним та вирішили це питання в судовому порядку.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради у видачі їй окремої благоустроєної двокімнатної квартири, яка має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідати вимогам ст. 50 ЖК України, за розміром, не меншим, ніж 27,4 кв.м., ніж вона займала в будинку АДРЕСА_1 , однак в межах норми житлової площі 13,65 кв.м., у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу; зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради виділити їй окрему благоустроєну двокімнатну квартиру, яка має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідати вимогам ст. 50 ЖК України, за розміром, не меншим, ніж 27,4 кв.м., ніж вона займала в будинку АДРЕСА_1 , однак в межах норми житлової площі 13,65 кв.м., у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено проведення підготовчого засідання.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2021 року № 194 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 року для розгляду даної справи визначена суддя Лукінова К.С., яка ухвалою від 19.04.2021 року прийняла справу до свого провадження, призначила проведення підготовчого засідання.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 09.12.2021 року № 408 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2021 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 09.12.2021 року суддя прийняла справу до свого провадження, визначила про розгляд справи за правилами загального провадження, призначила проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року закрито підготовче провадження засідання закрито та справа призначена до судового розгляду.

26.04.2023 року до суду від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, з посиланням на те, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав лише у 2018 році, проте як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи, ордер на кімнату АДРЕСА_6 отримано ОСОБА_2 складом сім`ї 2 особи ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на підставі Розпорядження управління житлового господарства № 715 від 17.06.2005. Ця кімната у гуртожитку була надана після визнання попереднього місця проживання за адресою АДРЕСА_7 та АДРЕСА_2 (також гуртожитку) аварійним, та від моменту вселення в кімнату АДРЕСА_6 до звернення до суду минуло 13 років, таким чином позивач дізналась про порушення прав, які вона намагається довести, ще у 2005 році.

27.06.2023 року представником позивача до суду надані додаткові пояснення до позовної заяви та на заяву про застосування строку позовної давності, в яких представник позивача просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача про застосування строку позовної давності та задовольнити позовні вимоги позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві з урахуванням уточнення, та в поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та підтримала заяву про застосування строку позовної давності.

В дане судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій суду заяві від 06.12.2023 представник позивача просила розглянути справу у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України дане судове засідання проводиться 06.12.2023 року судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, на підставі ордеру № 60 від 23.12.1996 року, виданого ВАТ «НТЗ» на ім`я ОСОБА_2 , сім`я позивача у складі трьох осіб проживала в будинку АДРЕСА_8 та 13, займана площа 27,4 кв.м. В квартирі проживали позивач ОСОБА_3 , її брат ОСОБА_4 та батько ОСОБА_2 . Фактично з 2005 року сім`я позивача були вимушені поневірятись по квартирах, знімати житло, оскільки вже в той час у вказаному будинку не було опалення і він не був придатний для проживання. Вбачається, що в зв`язку з одруженням позивач змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

17.06.2005 року на підставі розпорядження № 715 управління житлового фонду був виданий ордер №51 і сім`ю позивача у складі 3 громадян було виселено з даного будинку та видані ордера на заселення в гуртожиток переселенського фонду, тобто це було раніше, ніж їх будинок був визнаний ветхим та таким, що не підлягає капітальному ремонту. Встановлено, що ОСОБА_1 залишилась зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 .

16 березня 2007 року рішенням Амур-Нижньодніпровської ради м.Дніпропетровська було затверджено акт технічного стану будинку АДРЕСА_2 , який належить місцевій раді, та визнано його ветхим, таким, що не підлягає капітальному ремонту; виселити мешканців будинок знести або переобладнати під технічні потреби.

Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 26.11.2010 № 298 будинок АДРЕСА_2 був визнаний непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

З 26.11.2010 року позивач внесена в список сімей, що підлягають переселенню у зв`язку із визнанням її будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

Фактично, тільки після виселення у 2007 році позивач з батьком і братом отримали кімнату у гуртожитку переселенського фонду по АДРЕСА_4 , площею 15 кв.м. Як стверджує позивач, даний гуртожиток не відповідав та не відповідає санітарно-технічним умовам, в ньому постійно вимикають енергопостачання за несплату, також гуртожиток відключено від опалення, є таргани та інші комахи, тобто проживати в таких умовах неможливо. Більш того, вони з братом різнополі, а кімнату виділили одну на трьох. У зв`язку з чим батько залишився проживати у гуртожитку переселенського фонду, а вони з братом продовжили знімати квартири. Згодом брат позивача знявся з реєстрації за адресою будинку АДРЕСА_2 , який був визнаний непридатним для проживання, у зв`язку із загрозою обвалу, тим самим відмовився від права на інше благоустроєне житло, так як квартира будинку АДРЕСА_2 не була приватизована.

Позивач вказує на те, що відповідно до законодавства України має повне право вимагати виділити окрему благоустроєну квартиру розміром не менше ніж 27,4 кв.м. житлової площі у межах даного населеного пункту м. Дніпро. В зв`язку з зазначеним вона неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування з письмовими заявами, а також на особисті прийоми з приводу надання їй окремої житлової площі у межах даного населеного пункту м.Дніпро, але постійно отримувала різні відповіді, то про те, що нібито таких квартир з моїми номерами в списку не значиться, або що її питання буде розглянуто по мірі надходження у власність територіальної громади відповідного житлового фонду.

20.10.2017 року на звернення позивача АНД районної у м.Дніпропетровську ради було винесено рішення № 233 «Про внесення змін до рішення виконкому АНД районної у м.Дніпропетровську ради від 26.11.2010 № 298», яким вирішено: Пункт 2 рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної умісті Дніпрі ради від 26.11.2010 року № 298 « Про визнання будинку АДРЕСА_2 непридатним до проживання у зв`язку із загрозою обвалу» вважати таким, що втратив чинність; затвердити список мешканців будинку АДРЕСА_2 № контроль за виконанням рішення покласти на заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів Геращенко М.П.

03.03.2007 року позивач почала звертатись до Дніпровської міської ради з листами про виділення їй окремої благоустроєної квартири у відповідності до законодавства.

22.03.2017 року позивач отримала відповідь від департаменту житлового господарства ДМР, що нібито в списку не значиться квартира АДРЕСА_9 , на що позивачем було надано відповідні докази та список, а також звернулась повторно до Дніпровської міської ради за поновленням своїх прав, на що отримала 24.07.2017 року відповідь про те, що в списку відсутнє прізвище « ОСОБА_6 », хоча кожного разу, коли вона зверталась до Дніпровської міської ради, нею надавалась і копія свого свідоцтва про одруження.

20.10.2017 року позивачу надійшла відповідь Дніпровської міської ради про те, що у частині нумерації квартир сімей, що підлягають переселенню, існує розбіжність і після прийняття рішення виконавчим комітетом АНД районної у м.Дніпропетровську ради її питання буде розглянуто.

12.12.2017 року позивачу надійшла відповідь від Дніпровської міської ради, що у мірі надходження житла до житлового фонду міста її питання буде вирішено. Як зазначає позивач, до цього часу вона житла не має, її сусідка, яка також проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 довго зверталась до міської ради з приводу надання їй житла, що було марним та вирішили це питання в судовому порядку.

З посиланням на порушення своїх прав, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як зазначено у ч.1 Житлового Кодексу України, відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Відповідно до 43 ЖК України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» слідує, що до відання виконавчих органів міських рад належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання належних приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 42 Житлового кодексу України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтями 42-1, 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством України.

Норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу (ст.47 ЖК України).

Статтею 48 ЖК України передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Статте 50 ЖК України передбачені вимоги, що ставляться до жилих приміщень, а зокрема, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Відповідно до ст. 110 Житлового кодексу України, громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Відповідно до ст. 112 Житлового кодексу України, якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселенням з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої ради чи державною, кооперативною або іншим громадським об`єднанням, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої ради.

Відповідно до положень ст. 113 Житлового кодексу України, надаване громадянам у зв`язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім`ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявні правові підстави надання позивачці благоустроєного житлового приміщення виконавчим комітетом міської ради, у зв`язку із загрозою будинком обвалу, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вважає, що позивач з дотриманням строків позовної давності звернулась до суду в січні 2018 року із даним позовом, оскільки в період з 2005 по 2017 рік нею здійснювались дії, направлені на поновлення її прав, що підтверджено матеріалами справи і за їх поновленням вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом, тому заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підсмтаві викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності органів місцевого самоврядування у видачі житлового приміщення та зобов`язання надати благоустроєне житлове приміщення у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу, - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради у видачі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , окремої благоустроєної двокімнатної квартири, яка має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідати вимогам ст. 50 ЖК України, за розміром, не меншим, ніж 27,4 кв.м., ніж вона займала в будинку АДРЕСА_1 , однак в межах норми житлової площі 13,65 кв.м., у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

Зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради виділити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , окрему благоустроєну двокімнатну квартиру, яка має відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідати вимогам ст. 50 ЖК України, за розміром, не меншим, ніж 27,4 кв.м., ніж вона займала в будинку АДРЕСА_1 , однак в межах норми житлової площі 13,65 кв.м., у зв`язку з визнанням будинку непридатним для проживання у зв`язку з загрозою обвалу.

Стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О.Кудрявцева