Справа № 588/607/23
провадження № 6/588/36/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної А.С., представника боржника ОСОБА_1 , представника стягувача Борики О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_4 адвокат Жабко Ю.П. у жовтні 2023 звернувся до суду з указаною заявою, у якій просить суд визнати судовий наказ №2-н-588/69/23 від 30.03.2023 року, виданий Тростянецьким районним судом Сумської області у справі №588/607/23 таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що указаним судовим наказом з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.03.2013 року.

Про існування судового наказу боржник довідався на початку жовтня 2023 року від державного виконавця Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Конєва О.М. після відкриття останні виконавчого провадження ВП №72958388 від 05.10.2023 року.

З судовим наказом боржник незгоден повністю, оскільки стягувач зазначила недостовірні та неповні дані, які не відповідали дійсності, чим ввела в оману суд, і на підставі яких судом прийнято рішення про видачу судового наказу. Зокрема твердження про те, що «батько дитини на даний час перебуває за межами м. Тростянець» не у повній мірі відповідає дійсності, що не дало змогу суду на момент прийняття рішення об`єктивно оцінити ситуацію. Так, з 25.11.2020 року Боржник проходить службу у Збройних Силах України за контрактом. У період відпусток, відгулів або вихідних ОСОБА_4 завжди свій час проводив в колі родини, яка перебуває на повному утриманні останнього, оскільки стягувачка вже тривалий час ніде не працює. Кожного місяця боржник шляхом банківських переказів, передачею коштів готівкою, надавав кошти ОСОБА_5 на утримання дитини і на сплату обов`язкових платежів родини. Загальна сума наданих боржником коштів за 2023 рік становить 399500 грн. Окрім того, ОСОБА_4 постійно надавав кишенькові кошти дитині на його потреби шляхом банківських переказів на загальну суму 7250 гривень.

Копію судового наказу Боржник не отримав у встановлені законом строки, не ознайомився із ним, що унеможливило вчасне виконання Боржником своїх обов`язків із сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Вказана обставина суттєво обмежує та погіршує права платника аліментів, який з 24.03.2023 року надані кошти ОСОБА_4 міг би надавати в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, чим уникнув би заборгованості із сплати аліментів. Судовий наказ був пред`явлений для примусового виконання 04.10.2023, що свідчить про те, що отримуваних коштів було достатньо для утримання сина у період з 24.03.2023 року по 04.10.2023 року.

Оскільки син фактично проживав разом з батьками і перебував на їх утриманні, беручі до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, ОСОБА_5 не мала права звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Представник боржника адвокат Жабко Ю.П. у судовому засіданні підтримав заяву, підтримав просив задовольнити.

Стягувач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Борика О.О. заперечив проти задоволення заяви, посилався на те, що ОСОБА_4 знав про видачу судового наказу, його син ОСОБА_7 проживав з матір`ю, був на її утриманні. Кошти, які перераховував ОСОБА_4 дружині не були аліментами, а за його дорученням витрачались ОСОБА_5 на утримання та ремонт належного боржнику будинку та автомобіля. Судовий наказ стосується інтересів дитини, яка має право на отримання належного утримання від батька. Судовий наказ стягувач спочатку не звертала до виконання, оскільки вважала, що він буде виконуватись добровільно. Закон не пов`язує обов`язок боржника зі сплати аліментів з фактом отримання судового наказу боржником. Фактично поданою заявою ОСОБА_4 намагається скасувати судовий наказ про стягнення аліментів, що законом не передбачено, боржника має право звернутись із позовом про зменшення розміру аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

З матеріалів справи установлено, що Тростянецьким районним судом Сумської області у цивільній справі №588/607/23 30.03.2023 за заявою представника ОСОБА_5 адвоката Борики О.О. був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.03.2023 року.

Заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання указаного судового наказу від 30.03.2023 була подана представником стягувачки ОСОБА_8 05.10.2023 року до органу державної виконавчої служби (а.с.36).

Державним виконавцем Конєвим О.М. 05.10.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72958388 (а.с.38).

Боржник ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 25.11.2020 року (а.с.44-48).

Судом установлено, що син сторін ОСОБА_7 постійно проживає з матір`ю, а ОСОБА_4 перебуває з дитиною лише у вільний від військової служби час.

Обов`язок ОСОБА_4 сплачувати аліменти на утримання дитини ґрунтується на приписах статті 181 Сімейного кодексу України і його виконання триватиме до повноліття дитини.

Оскільки ОСОБА_6 досяг лише 13 років обов`язок боржника виконувати судовий наказ від 30.03.2023 року не можна вважати виконаним.

Доводи представника боржника ОСОБА_1 в обґрунтування заяви по суті зводяться до незгоди ОСОБА_4 із видачею судом судового наказу та зверненням його стягувачкою до примусового виконання через понад шість місяців, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Додані до заяви платіжні документи про здійснення ОСОБА_4 переказів коштів ОСОБА_5 , які остання зі слів її представника не вважає такими, що сплачувались у якості аліментів, вказують на наявність спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, який вирішується не у спосіб визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 167 ЦПК України, частини 1 статті 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та не може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом. За приписами частин 7 та 8 статті 170 ЦПК України боржник має право лише звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, та те, що судом не установлено підстав, визначених статтею 432 ЦПК України для визнання судового наказу від 30.03.2023 таким, що не підлягає виконанню, заява представника боржника ОСОБА_4 адвоката Жабка Ю.П. задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статті 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено і підписано 15.11.2023 року.

Суддя М. В. Щербаченко