Справа № 638/4802/23
Провадження № 2/638/3224/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Штих Т.В.

за участю секретаря Зайченко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійоного фонду України в Харківській області, Управління державної казначейською служби України у Шевченківському районі м.Харкова про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 2009 року у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з МВС України та деяких інших осіб». 29.03.2023 року він звернувся з листом-заявою до Головного управління пенсійного фонду в Харківській області з метою перерахунку та виплати заборгованості коштів його пенсійного забезпечення за період з грудня 2019 року до січня 2023 року згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року, що вступило в законну силу. 02.05.2023 року він отримав відмову Головного управління пенсійного фонду в Харківської області в виплаті вказаних коштів та проголошення конкретного терміну виплати вказаних коштів з причини ненадання Головному управлінню пенсійного фонду бюджетних коштів державою для проведення вказаних виплат. Вважає, що дана відмова порушує його майнове право, оскільки кошти, що отримуються громадянином України в якості пенсійного забезпечення є майном громадянина України. Вказує, що недоплата з грудня 2019 року по січень 2023 року коштів його пенсійного забезпечення потягнула за собою порушення його права власності на його кошти в об`ємі суми його недоотриманої пенсії за вказаний вище період, яка, згідно довідки складає 226 643, 50 грн., що, на його думку, і є майновою шкодою, яка була спричинена органом виконавчої влади-Управлінням Пенсійного фонду в Харківській області.

Позивач обгрунтовує розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, що складається з недоотриманої з грудня 2019 року пенсії, що з урахуванням індексу інфляції на нинішній час складає 305244 грн. 28 коп., посилаючись на інформаційний лист Вищого Господарського Суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року, відповідно до змісту якого сума розрахунку боргу при розгляді подібних справ повинна бути розрахована з урахуванням індексу інфляції за кожен рік прострочення боргу. Зазначає, що оскільки вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями Управління Пенсійного фонду України по Харківській області подаются окремо від вимог вирішити публічно правовий спір, а публічно-правовий спір в даному разі вирішений, про що є рішення Харківського окружного адміністративного суду, в якому дії Управління Пенсійного фонду України по Харківській області визнані незаконними, даний позов подається в порядку цивільного судочинства згідно з вимогами ст. 175 ЦПК України.

А також, Позивач вважає, що незаконними діями відповідача, які полягали в регулярній невиплаті частини пенсійного забезпечення, що належить йому згідно діючого законодавства та відмові в виплаті вказаної суми уже після винесення та вступу в законну силу рішення суду, йому нанесено моральну шкоду, яка полягає в порушенні його поняття про соціальну справедливість та демократичні засади державного устрою, а також розумінні того факту, що його матеріальне забезпечення (пенсія), яку він отримує у зв`язку з багатолітньою службою на стражі Закону незаконно зменшена вдвоє на протязі великого проміжку часу та його матеріальний стан таким чином погіршено і без звернення до суду неможливо досягти справедливого відношення до працівників, які охороняли Закон і порядок в державі, тому вважає що діями посадових осіб Головного управління пенсійного фонду в Харківській області йому було спричинено моральну шкоду в сумі 70000,00 грн.

В судове засідання Позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі в зв`язку з неможливістю своєчасно прибути до суду в зазначений строк.

Відповідач, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в судове засідання не з`явився, у наданому до суду відзиві на позовну заяву просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на ненадання Позивачем достатніх та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди та матеріальної шкоди.

Відповідач, представник Управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м.Харкова в судове засідання не з`явився, у наданому до суду відзиві на позовну заяву просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував через те, що сам факт тривалого невиконання рішення суду не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили та завданою шкодою.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи сторін вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійоного фонду України в Харківській області, Управління державної казначейською служби України у Шевченківському районі м.Харкова про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту листа Вищого Господарського Суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року, з метою забезпечення правильної і однакової судової практики, ВГС України вважає за необхідне звернути увагу виключно господарських судів на практику застосування судом касаційної інстанції у розгляді справ окремих норм Цивільного кодексу України , Господарського кодексу України та інших актів законодавства, що містять норми матеріального права.

Разом з тим, Позивачем до суду подано позовну заяву в порядку цивільного судочинства, з посиланням на норми Цивільно-процесуального кодексу України.

Таким чином, суд не приймає до уваги вищевказане посилання Позивача на лист Вищого Господарського Суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року, оскільки він не застосовується до спірних правовідносин та регулює діяльність господарського судочинства.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач в своїх позовних вимогах, просить стягнути з державного бюджету на його користь грошові кошти в сумі 375 244,28 грн. в рахунок матеріальної (майнової) та моральної шкоди, спричиненої органами виконавчої влади Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та Управлінням Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м.Харкова, при цьому із позовних вимог не вбачається за можливе встановити їх зміст щодо кожного з Відповідачів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Водночас, відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.09.2013 року, сам факт тривалого невиконання рішення суду не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді нестягнутої за рішенням суду суми, Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 613/814/16-ц (провадження № 61-20218св19).

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач зазначає, що внаслідок тривалого невиконання Відповідачами по справі рішення суду йому нанесено моральну шкоду, яка полягає в порушенні його поняття про соціальну справедливість та демократичні засади державного устрою, тому вважає що діями посадових осіб Головного управління пенсійного фонду в Харківській області йому було спричинено моральну шкоду в сумі 70000,00 грн.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань, а також наявності причинного зв`язку між такою шкодою та неправомірними діями відповідача. Позивачем не було заявлено клопотання про проведення судово-психологічної експертизи для встановлення його особливостей психічних процесів, станів і властивостей, висновок якої дав би можливість суду поза всяким сумнівом стверджувати про факт заподіяння йому моральної шкоди.

За встановлених обставин, враховуючи, що Позивачем не надано доказів заподіяння Відповідачами внаслідок не проведення йому перерахунку пенсії моральних чи фізичних страждань або втрат майнового чи немайнового характеру, позовні вимоги не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,56 Конституції України, ст.ст. 23,175,643,1190 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 11,12,175 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійоного фонду України в Харківській області, Управління державної казначейською служби України у Шевченківському районі м.Харкова про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади - відмовити.

Повний текст рішення складений 17.11.2023.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. ШТИХ