Справа № 297/1759/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

при секретарі Гарані О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи,

встановив:

Представник позивача адвокат Заставний Роман Андрійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "VOLKSWAGEN GOLF VI", реєстраційний номер Угорської Республіки НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-23 сполученням Берегово-Виноградів-Велика Копаня, на 3 км. + 510 м., здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті ДТП пішохід від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

08.01.2022 року за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008.

Постановою від 29 червня 2022 року старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майором поліції Крит`єв Олександром Геннадійовичем, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 08.01.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Таким чином, смерть ОСОБА_3 настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди, що підтверджується постановою

про закриття кримінального провадження від 29.06.2022 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 та довідкою про причину смерті.

Позивач є донькою загиблої ОСОБА_3 , у зв`язку з чим їй завдано моральну шкоду, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , та просила суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 122 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України представник відповідача адвокат Менак Ю. Ю. подав відзив щодо позову, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 кошти в якості матеріальних та моральних збитків, про що ОСОБА_1 надала відповідну заяву.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "VOLKSWAGEN GOLF VI", реєстраційний номер Угорської Республіки НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-23 сполученням Берегово-Виноградів-Велика Копаня, на 3 км. + 510 м., здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті ДТП пішохід від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Також встановлено, що постановою від 29 червня 2022 року старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майором поліції Крит`єв Олександром Геннадійовичем, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 08.01.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 22.11.1993 року (а.с.13).

Станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована. Згідно повідомлення Моторно (транспортного) страхове бюро України (МТСБУ), було прийнято рішення про здійснення регламентної виплати у загальній сумі 100 450,00 грн., розмір якої складається з наступних величин: 22450,00 як відшкодування витрат на поховання та 78 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 18).

13.05.2022 року ОСОБА_1 склала заяву, в якій повідомила про те, що отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в якості матеріальних та моральних збитків. Будь-яких претензій до ОСОБА_2 не має. Дана виплата здійснена в якості моральної компенсації та компенсації витрат на поховання та матеріальних збитків (а.с. 44).

За ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст. 1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1168 ЦК України Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ст. 1187 ЦК України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»:

П. 3 Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

П. 4 Відповідно до ст.137 ЦПК ( 1502-06 ) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

П. 5 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

П. 9 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що:

П. 4 Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що відповідач відшкодував завдану шкоду позивачу, про що свідчать вказані вище письмові докази, враховуючи наявність чинного полісу цивільно-правової відповідності відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд розцінює вказівки в заяві ОСОБА_1 від 13.05.2022 року, про відсутність будь-який претензій, в тому числі майнових від ОСОБА_2 , як відшкодування завданої шкоди (як і майнової, так і немайнової (моральної).

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1194 ЦК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року, роз`ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Іван ІЛЬТЬО