печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-5578/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги.

18 жовтня 2023 року Відділ організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справи надав матеріали цивільної справи № 2-5578/10, для розгляду вказаної заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року у справі № 2-5578/10 задоволено позовні вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 31.3ВН/42/07-С від 19 червня 2007 року та кредитним договором № 31.3ВН/85/07/Склн від 19 вересня 2007 року на суму 1 210 653, 00 грн, а також судових витрат 1 820, 00 грн.

На виконання вищевказаного рішення Печерським районним судом м. Києва 22 липня 2011 року видано виконавчий лист № 2-5578/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 31.3ВН/42/07-С від 19 червня 2007 року та кредитним договором № 31.3ВН/85/07/Склн від 19 вересня 2007 року на суму 1 210 653, 00 грн, а також судових витрат 1 820, 00 грн. Виконавчі провадження по виконанню вищевказаного листа відсутні.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. та зареєстрований в реєстрі за номером 1441.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року у справі № 757/7314/15-ц задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва по справі № 2-5578/10 від про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк», на ПАТ «Дельта Банк».

Однак 15 квітня 2020 року між стягувачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2227/К/1.

Як вбачається з п. 108 додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги було здійснено відступлення права вимоги зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 31.3ВН/42/07-С від 19 червня 2007 року та кредитним договором № 31.3ВН/85/07/Склн від 19 вересня 2007 року.

При цьому, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/1415/16-ц відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається шляхом укладення договору».

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої, другої ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п. 5 ст. 8 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що в разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 Цивільного кодексу України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 Цивільного кодексу України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 Цивільного кодексу України).

У разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина перша, друга ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у зв`язку з переходом всіх прав та обов`язків кредитора за кредитним договором № 31.3ВН/42/07-С від 19 червня 2007 року та кредитним договором № 31.3ВН/85/07/Склн від 19 вересня 2007 року від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» заява про заміну сторони, підлягає задоволенню.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-23, 352-355, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ІНВЕСТ- КРЕДО» у виконавчому листі № 2-5578/10 від 22 липня 2011 року (відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), виданому на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року у справі № 2-5578/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 31.3ВН/42/07-С від 19 червня 2007 року та кредитним договором № 31.3ВН/85/07/Склн від 19 вересня 2007 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова