Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
760/1171/22: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них; про стягнення аліментів.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 15.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/1171/22

15 лютого 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єфремова Вадима Валерійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року, постановлене під головуванням судді Зуєвич Л.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

14 січня 2022року ОСОБА_3 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 11 серпня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 992.

Зазначає, що від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2021 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний.

Вказує на те, що 03 грудня 2021 року представником позивача направлено адвокатські запити до Київського міського центру зайнятості та Черкаського обласного центру зайнятості з метою з`ясування чи перебуває на обліку у службі зайнятості відповідач та чи має він статус безробітного.

07 грудня 2021 року Київським міським центром зайнятості на електронну адресу представника позивача надано відповідь, що відповідач станом на 07.12.2021 року не звертався до центру зайнятості із заявою про прийняття його на облік, як безробітного.

08 грудня 2021 року Черкаським обласним центром зайнятості на електронну адресу представника позивача надано відповідь про те, що відповідач станом на 07.12.2021 року не звертався до Центру зайнятості та не перебуває на обліку (копія відповіді додається).

На думку позивача отримана на запит інформація дає підстави вважати, що відповідач отримує дохід, а тому може сплачувати аліменти на свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертає увагу суду, що в період до того, як шлюб було розірвано, відповідач сплачував неодноразово на карту позивача грошові кошти на утримання дитини.

З огляду на те, що відповідач немає статусу безробітного, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, а тому отримує дохід, є підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5 000,00 щомісячно на утримання сина, з подальшою індексацією суми аліментів відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що оскільки наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку та не має можливості працювати, вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання.

Також вважала за доцільне стягнути аліменти не з моменту звернення до суду з даним позовом , а з 01 жовтня 2021 року.

З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 12.01.2022 року і до досягнення дитиною трьох років та стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року і до досягнення ним повноліття- ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року і до досягнення дитиною трьох річного віку- ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 21 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Єфремов Вадим Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані обставин справи.

Зазначає, що він систематично надає фінансову допомогу на утримання сина, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями та квитанціями.

Вказує на те, що 25 серпня 2020 року він був звільнений з посади менеджера із збуту відділу медичного напрямку ТОВ «ХЛР», а після початку війни, в період з березня по травень 2022 року, він був повністю позбавлений будь-яких доходів та можливості надавати фінансову допомогу.

Звертає увагу на те, що в позовній заяві позивачка зазначає, що у відповідача наявний транспортний засіб Renault Logan, проте позивач не зазначає, що даний транспортний засіб перебуває в кредиті і відповідач має обов`язок по погашенню даного кредиту.

Вказує на те, що у відповідача відсутнє власне житло, у зв`язку з чим він вимушений орендувати житло. Окрім того, наразі відповідач не має систематичного та офіційного доходу. У зв`язку з відсутністю в період з березня по травень 2022 року роботи, у відповідача накопичився борг на картковому рахунку в АТ «Креді Агріколь банк» у розмірі 52 652,73 грн. З урахуванням щомісячних платежів по кредиту на автомобіль в розмірі 4 500,00 грн., погашення кредиту по картковому рахунку та забезпечення мінімальних потреб, аліменти у розмірі 5 000,00 грн. є надмірним тягарем для відповідача.

29 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бойко Діана Миколаївна подала до Київського апеляційного суду відзив на позовну заяву в якому зазначала, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Також у відзиві представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бойко Діана Миколаївна просила суд поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року було відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26 грудня 2022 року, проте, копію апеляційної скарги представник позивача отримала лише 26 грудня 2022 року. З урахуванням вище викладеного, просила суд поновити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єфремова Вадима Валерійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року.

Вирішуючи клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бойко Діани Миколаївни про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022року було відкрито апеляційне провадження в цивільній справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єфремова Вадима Валерійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року, постановлене під головуванням судді Зуєвич Л.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Встановлено учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 26 грудня 2022 року.

Згідно вимог ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Оскільки копія ухвали Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року, якою було відкрито апеляційне провадження в даній цивільній справі, та копія апеляційної скарги були отримані представником позивача 26 грудня 2022 року(а.с. 187), а відзив на апеляційну скаргу представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Бойко Діаною Миколаївною був поштою направлений на адресу апеляційного суду 29 грудня 2022 року, суд вважає за можливе поновити представнику позивачки строк на подання відзивуна апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвоката Бойко Діана Миколаївна зазначає, що у вересні 2021 року та з листопада 2021 року по лютий 2022 року відповідач не надавав позивачу грошову допомогу на утримання дитини, що в свою чергу свідчить про відсутність систематичної допомоги на утримання дитини з боку відповідача.

Зазначає, що не погоджується з твердженням апелянта про те, що 2 000,00 грн. з кожного з батьків є достатнім рівнем забезпечення дитини, оскільки дитина неодноразово хворіла та перебувала у лікарні через високу температуру з 08 листопада 2022 року по 14 листопада 2022 року з діагнозом «гострий бронхіт, середньої ступені тяжкості».

18 грудня 2022 року, спільна дитина позивача та відповідача знову захворіла через що позивачка звернулася до лікаря. 21 грудня 2022 року, через погіршення самопочуття дитини, позивачка викликала лікаря педіатра додому.

Вказує на те, що позивач витрати на лікування дитини вкотре бере на себе, перебуває у лікарні з дитиною, а тому не може постійно працювати. Лише за 21 грудня 2022 року позивачка здійснила витрати на загальну суму 2 248,00 грн.

Звертає увагу суду, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не повідомляв, що має борг на картковому рахунку. Окрім того, є незрозумілим, з чого у відповідача накопичився борг в такому розмірі.

Посилається на те, що наразі дитина почала відвідувати дитячий садочок. Станом на липень 2022 року вартість перебування дитини у садочку за місяць становило суму 8 000,00 грн., а з вересня 2022 року вартість перебування дитини у садочку становить - 12 000,00 грн.

З огляду на вище викладене, просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». (а.с. 6)

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7)

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було розірвано. (а.с. 8-9)

03 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бойко Діана Миколаївна звернулась до Державного центру зайнятості, Київського міського центру зайнятості, Черкаського обласного центру зайнятості з адвокатським запитом в якому просила надати інформацію чи має ОСОБА_1 статус безробітного, чи перебуває ОСОБА_1 на обліку у Державній службі зайнятості та/або у її територіальних філіях.(а.с. 10-11)

07 грудня 2021 року Київський міський центр зайнятості надав відповідь адвокату Бойко Діані Миколаївні в якій зазначив, що станом на 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 за сприянням у працевлаштуванні до районних філій Київського міського центру зайнятості не звертався. (а.с. 12)

08 грудня 2021 року Черкаський обласний центр зайнятості надав відповідь адвокату Бойко Діані Миколаївні в якій зазначив, що згідно бази даних, станом на 07 грудня 2021 року гр. ОСОБА_1 до установ служби зайнятості Черкаської області не звертався, на обліку не перебуває. (а.с. 13)

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 25 серпня 2020 року його було звільнено з посади менеджера із збуту у відділі медичного напрямку Товариства з обмеженою відповідальністю " ХЛР" за п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 126-к від 25.08.2020 року. Після чого записи про роботу у трудовій книжці відсутні. (а.с. 64-68)

22 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/3372580 відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 301 216,60 грн. Строк користування кредитом - з 22.02.2019 року по 21.02.2026 року включно. Зазначені кошти було надано на купівлю транспортного засобу для особистих потреб: марка Renault Logan. (а.с. 69-73)

Матеріали справи містять докази перерахування грошових коштів (скріншоти поповнення банківської карти) відповідачем на користь позивачки, в т.ч. з призначенням платежу «допомога на дитину» (а.с. 14-26, 76, 77): 09.06.2022 на суму 3 000,00 грн;03.02.2022 на суму 3 500,00 грн;01.10.2021 на суму 4 500,00 грн;30.08.2021 на суму 5 000,00 грн;26.07.2021 на суму 3 200,00 грн;25.07.2021 на суму 1 000,00 грн;19.05.2021 на суму 500,00 грн;04.05.2021 на суму 4 100,00 грн;02.04.2021 на суму 4 600,00 грн;26.01.2021 на суму 6 000,00 грн;24.12.2020 на суму 6 000,00 грн;27.11.2020 на суму 6 000,00 грн;22.10.2020 на суму 6 000,00 грн;10.09.2020 на суму 7 000,00 грн;06.08.2020 на суму 6 000,00 грн.

15 червня 2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено договір найму (оренди) житла, відповідно до якого ОСОБА_2 орендує у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 ( п.1.2) . Строк дії вказаного договору - до 15 червня 2023 року ( п.7.1). Щомісячна орендна плата складає суму 6000,00 грн. ( п.6.1 договору).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Єфремов Вадим Валерійович просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн.

Отже, рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1 000,00 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина- ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та, стягуючи з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що відповідач зобов`язаний утримувати сина і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачкою.Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на дитину у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, а тому саме такий розмір аліментів відповідач повинен сплачувати щомісячно на утримання сина.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно вимог частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

З досліджених судом доказів встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2021 року.

Як на підставу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка посилалась на те, що між нею та відповідачем на час пред`явлення вказаного позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.

Відповідачем надано до суду докази того, що він періодично в добровільному порядку надає позивачці фінансову допомогу на утримання дитини.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., суд першої інстанції не в повній мірі дослідив надані докази, доводи та заперечення сторін з огляду на наступне.

В позовній заяві ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідач не перебуває на обліку у Київському міському центрі зайнятості та у Черкаському обласному центрі зайнятості як безробітний, а тому отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утриманння сина ОСОБА_4 в розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

На підтвердження своїх доводів про те, що відповідач ОСОБА_1 має дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 5000,00 грн. щомісячно позивачка належних та допустимих доказів суду не надала.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, за відсутності даних про доходи відповідача. При цьому відповідач в суді першої інстанції посилався на те, що він спроможний сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2000,00 грн. та на утримання позивачки до досягнення сином трирічного віку -1000,0 грн. щомісячно. Посилався на те, що 25 серпня 2020 року він був звільнений з роботи і не мав постійного стабільного заробітку, а з початком війни і до червня 2022 року взагалі не мав можливості працевлаштуватись та заробляти кошти. З 09 червня 2022 року самостійно почав надсилати кошти на утримання дитини.

На підтвердження вказаних доводів відповідач надав суду копію своєї трудової книжки з якої вбачається, що з 29 серпня 2019 року він працював в ТОВ " ХЛР" на посаді менеджера із збуту у відділі медичного напрямку . 25 серпня 2020 року відповідача було звільнено з посади менеджера із збуту у відділі медичного напрямку Товариства з обмеженою відповідальністю " ХЛР" за п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 126-к від 25.08.2020 року. Після чого записи про роботу у трудовій книжці відсутні.

Доводи позивачки про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000,00 грн., так як він у добровільному порядку надсилав їй аліменти у розмірі і 7000,00 грн., і 6000,00 грн., колегія суддів відхиляє, так як з наявних у матеріалах справи доказів перерахування грошових коштів (скріншотів поповнення банківської карти) відповідачем на користь позивачки, в т.ч. з призначенням платежу «допомога на дитину» (а.с. 14-26, 76, 77) вбачається, що кошти в сумі 6000,00 грн. перераховувались відповідачем на користь позивачки в період з серпня 2020 року і по січень 2021 року. В подальшому перераховувались кошти в таких розмірах : 02.04.2021 на суму 4 600,00 грн;04.05.2021 на суму 4 100,00 грн.; 19.05.2021 на суму 500,00 грн.; 25.07.2021 на суму 1 000,00 грн.; 26.07.2021 на суму 3 200,00 грн.; 01.10.2021 на суму 4 500,00 грн.; 03.02.2022 на суму 3 500,00 грн.; 09.06.2022 на суму 3 000,00 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції належним чином не встановив дійсні обставини справи, не перевірив доводи сторін та досліджені докази, не надав їм вірну правову оцінку.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача про неповноту дослідження судом першої інстанції доказів при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін є обґрунтованими, а тому з урахуванням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» відповідно до якої прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 2100 гривень, колегія суддів приходить до висновку, що аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно відповідатимуть вимогам закону та дослідженим судом доказам.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що у зв`язку з відсутністю у нього роботи в період з березня по травень 2022 року, він має борг на картковому рахунку в АТ «Креді Агріколь банк» у розмірі 52 652,73 грн., колегія суддів відхиляє оскільки такі докази не були надані до суду першої інстанції. Окрім того, наявність у відповідача боргових зобов`язань по кредиту не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину.

Посилання представника позивачки у відзиві на апеляційну скаргу на те, що син сторін часто хворіє та позивачка витрачає значні кошти на його лікування, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Докази на підтвердження понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини, придбання ліків та на оплату вартості приватного дитячого садочку " Соняшник", який з 15 червня 2022 року відвідує син сторін та за перебування дитини у якому позивачка сплачувала щомісячно кошти в сумі 8000,00 грн., а з вересня 2022 року - 12 000,00 грн. надані позивачкою лише до відзиву на апеляційну скаргу. Позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину позивачка в суді першої інстанції не заявляла, а тому вказані докази не можуть бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на все вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 та зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 з 5 000,00 грн. до 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року і до досягнення ним повноліття- ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатом розгляду апеляційної скарги апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - частина 4 статті 382 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідачем було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 977,20 грн. Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єфремова Вадима Валерійовича задоволено частково (на 60%), а тому з Державного бюджету України на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 786,32 грн.

Керуючись ст.ст. 141,180,185 СК України, ст.ст.367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Єфремова Вадима Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000,00 грн. змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5 000,00 грн. до 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 січня 2022 року і до досягнення ним повноліття- ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1 786,22 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...