Справа № 317/3982/23
Провадження № 2/317/916/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

при секретарі судового засідання Вакуленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Запорізька районна державна нотаріальна контора) про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначила, що після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно у вигляді: частки житлового будинку АДРЕСА_1 , частки земельної ділянки під житловим будинком АДРЕСА_1 та грошові вклади. Позивач є донькою ОСОБА_3 та є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. У передбачений законом строк позивач звернулася з заявою на прийняття спадщини після смерті матері до Запорізької районної державної нотаріальної контори. Після збігу строку на прийняття спадщини, позивач через нотаріальну контору отримала Свідоцтво на право спадщини за законом на грошові вклади, проте отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом через Запорізьку району державну нотаріальну контору на спадкове майно у вигляді частки житлового будинку АДРЕСА_1 , частки земельної ділянки під житловим будинком АДРЕСА_1 позивач не має можливості з причини втрати оригіналів правових документів на це спадкове майно, тому на підставі вказаних обставин позивачу від Запорізької районної державної нотаріальної контори видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання спадщини на спадкове майно. За вказаних обставин позивач звернулася до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 , до суду не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити повністю на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідач ОСОБА_2 , до суду не з`явилась, про дату та час повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень на позов не надала.

Третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора, до суду свого представника не направила, про дату та час повідомлені належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не має.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , підтвердженням чому є свідоцтво про смерть, яке видане Комунарським районним у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 290, серія НОМЕР_1 .

Згідно до свідоцтва про народження, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області 12.06.1973, актовий запис № 42, серія НОМЕР_2 , позивач є донькою ОСОБА_3 .

Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області 19 березня 1991 року, актовий запис № 14, серія НОМЕР_3 , позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище зі ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді: 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 належних ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06.03.2009 та частки земельної ділянки, розташована під житловим будинком АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 17.06.2010.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , яка є співвласником померлої ОСОБА_3 , як по житловому будинку АДРЕСА_1 , так й по земельній ділянці під будинком, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її спадкоємцем є її донька, відповідач по справі.

Згідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я ОСОБА_3 від 17.06.2010 вбачається, що земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0705 га з кадастровим номером :04:007:0419, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Відповідно до положень статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Виходячи із аналогії закону, в ст. 8 ЦК України, вважається, що долі кожного із співвласників, є рівними в спільній сумісній власності ч. 2, ст. 370 ЦК України.

Таким чином, якщо земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0705 га з кадастровим номером :04:007:0419, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , тому, частки кожного з них є рівними та складають по частки на кожного співвласника.

З довідки від 03.12.2021 № 1658/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 позивач є єдиним її спадкоємцем за законом, тому є спадкоємцем частки земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,0705 га з кадастровим номером :04:007:0419, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно до наданої на адресу суду спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної у Запорізькій районній державної нотаріальної контори, вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері.

У зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері позивача, позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копія якої міститься в матеріалах справи.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , за час свого життя не склала заповіт, тому спадкування відбулося за законом.

Відповідно до ст. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, як єдиний її спадкоємець у позасудовому порядку не має можливості її отримати, оскільки відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори, самеза відсутності правових документів на спадкове майно, тому позивачеві рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутності правового документу на нерухоме спадкове майно, питання визнання права власності на спадкове майно за законом має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 328, 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1258, 1268, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно повністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на частку земельної ділянки площею 0,0705 гектарів, кадастровий номер :04:007:0419, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін