Справа №333/3185/23
Провадження №2/333/1998/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

представник відповідачів ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ),третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місце знаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ), третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16, ) про зміну встановленого графіку спілкування з онуком, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 року ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про зміну встановленого графіку спілкування з онуком.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року по цивільній справі №333/7631/21 встановлено бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графік спілкування з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набуло законної сили. Проте, у процесі його виконання позивач та неповнолітня дитина зіткнулися з неможливістю його виконання, а також з порушенням їх прав та інтересів.

Вказане рішення і визначений спосіб має бути змінений в інтересах дитини.

Поведінка відповідачів, їх внутрішній стан мають поганий вплив на неповнолітнього ОСОБА_6

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 концентрують свою увагу на відносинах з позивачем, а не з онуком, жодних позитивних намірів з їх сторони не було: лише тиск, образи, наклепи, скандали.

Конфлікти, що виникають між сторонами у справі в процесі виконання судового рішення є підставою для для зміни такого графіку в інтересах дитини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагаються бачитися з онуком згідно встановленого графіку, однак ОСОБА_7 вже майже 7 років та він виявляє незгоду у спілкуванні з бабусею та дідусем.

Інтереси онука відповідачів не цікавлять, останні за допомогою поліції та виконавчої служби неодноразово намагалися досягти своєї мети - спілкування з ОСОБА_6 .

Позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні бабусі та дідуся з онуком, проте у останнього відсутнє бажання спілкуватися з ними.

Посилаючись на норми чинного законодавства, ОСОБА_1 просить суд змінити встановлений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 графік спілкування з онуком ОСОБА_6 , встановивши такий графік:

- один раз на місяць друга субота з 10.00 до 12.00 год. за бажанням та за задовільним станом здоров`я ОСОБА_7 у присутності матері ОСОБА_1 з попереднім узгодженням місця проведення зустрічі;

- спілкування з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6 в період оголошення повітряної тривоги у м. Запоріжжі - припинити та не перешкоджати матері завершити зустріч і забрати дитину до укриття.

Ухвалою суду від 27.04.2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

30.05.2023 року на адресу суду від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про зміну встановленого графіку спілкування з онуком, в якому просили суд відмовити у задоволенні заявлених вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що після розірвання шлюбу, як між їх сином та невісткою, так і між ними з ОСОБА_1 саме з ініціативи останньої погіршилися стосунки. Всі їх намагання врегулювати конфлікті ситуації мирним шляхом не принесли жодного результату.

Причиною конфлікту, у який ОСОБА_1 втягнула маленьку дитину, стало те, що їх син відмовився ділити із колишньою дружиною автомобіль, який придбав за два тижні до того, як вона подала позов про розірвання шлюбу за грошові кошти відповідачів.

ОСОБА_1 заявила їм та ОСОБА_8 , що допоки останній не сплатить їй 6 000 доларів США, дитину вони не побачать. Невідомі люди, які представлялись від ОСОБА_1 , вимагали, як і від них, і від їх сина 6 000 доларів США, погрожуючи вбивством.

Станом на теперішній час, після спливу майже двох років, вони бачили онука лише декілька разів. Навіть інколи, пересікаючись на вулиці, ОСОБА_1 не дає привітатись із ОСОБА_6 , тягне його за руки, пояснюючи, що відповідачі чужі. Також, позивач обмежила спілкування із онуком навіть аудіо та відео зв`язком.

Саме через зазначені обставини вони вимушені були звернутись за захистом до суду.

Під час судового розгляду у Комунарському районному суді м. Запоріжжя цивільної справи №333/7631/21 ОСОБА_1 погодилась із запропонованим органом опіки та піклування ЗМР по Комунарському району графіком спілкування дитини разом із бабусею та дідусем.

12.08.2022 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлено графік побачень із онуком - ОСОБА_6 один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 333/7631/21 було повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю підстав для касаційного оскарження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 15 квітня 2023 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, ОСОБА_1 повідомила відповідачів телефоном, що вона не буде виконувати зазначене рішення суду, що їй не указ ані суд, ані поліція, ані інші органи.

Ухилення ОСОБА_1 виконувати рішення суду у добровільному порядку також підтверджується копією рапортів Управління патрульної поліції в Запорізькій області та копіями протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення.

За фактом невиконання ОСОБА_1 рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року, 04 жовтня 2022 року було зареєстровано кримінальне провадження №0001413.

Через те, що ОСОБА_1 продовжувала створювати перешкоду у спілкуванні із дитиною не дивлячись на наявність рішення суду, вони були вимушені звернутись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року.

На підставі заяв відповідачів про примусове виконання рішення суду, Комунарським ВДВС у м. Запоріжжя Південого міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) було відкрито чотири виконавчих провадження НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, які 25 грудня 2023 року постановою державного виконавця, були об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_10.

ОСОБА_1 зауважує, що не чинила та не чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 , який сам не бажає спілкуватись з бабою та дідом. Натомість, актом державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Рибалко О.С. від 15.03.2023 року було зафіксовано, що ОСОБА_1 одразу забрала дитину після її зацікавленості у розмові з бабусею та дідусем. ОСОБА_1 не дозволила поспілкуватись з дитиною навіть державному виконавцеві - ОСОБА_9 .

Так, після того, як державним виконавцем було зафіксовано у акті від 15.03.2023 року, що дитина почала спілкуватись із дідусем, бабусею, ОСОБА_1 взагалі не з`являється за викликом державного виконавця, що підтверджується відповідними актами.

Таким чином, зазначені обставини підтверджують той факт, що станом на сьогодні ОСОБА_1 навмисно вчиняє дії щодо створення перешкод у спілкуванні дитини із дідусем та бабусею та буде вчиняти їх у майбутньому у разі зміни графіку спілкування.

Також ОСОБА_1 наголошує на зустрічах лише у її присутності. Проте такі зустрічі завершуються лише скандалами та викликом поліції, хоча саме мати дитини зобов`язана судом усунути перешкоди у спілкуванні баби та діда із онуком.

ОСОБА_1 говорить, що жодних позитивних намірів з боку відповідача не було, хоча вони неодноразово зверталися до ОСОБА_1 з проханням провести час з онуком. Навіть коли він хворів, вона не дозволила навідати його та принести гостинці.

Враховуючи викладене, відповідачі вважають, що запропонований ОСОБА_1 графік участі у спілкуванні дитини разом із бабусею та дідусем є необґрунтованим та таким, що порушує інтереси дитини, в тому числі право на сімейне виховання та призводить до психологічної травми дитини, яка під впливом матері обмежена у спілкуванні як із рідним батьком, так із дідусем та бабусею.

19.06.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги з метою уникнення спірних питань в процесі виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року та змінити спосіб участі відповідачів у вихованні дитини з урахуванням його інтересів, а також військового стану в державі.

22.06.2023 року на адресу суду від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, які обґрунтовують тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність зміни графіку спілкування із дитиною. Навпаки, всі твердження ОСОБА_1 свідчать про те, що вона і надалі буде створювати перешкоди у спілкуванні дитини із рідними, навіть за умови зміни графіку спілкування.

Ухвалою суду від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що 25.01.2021 року рішенням суду було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_8 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року встановлено відповідачам графік спілкування з онуком ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 маніпулюють встановленим графіком спілкування. Коли дитина ще бажала спілкуватися з дідом та бабою, ОСОБА_6 перебував на побаченнях у відповідачів, але останні не приводили дитину додому вчасно та не відповідали на її телефонні дзвінки. Неповнолітній ОСОБА_6 розповідає, що дідусь з бабусею говорять про неї погані речі, ображають її, налаштовують його проти неї, цікавляться її особистим життям. Відповідачі не враховують стан здоров`я дитини під час зустрічей з ОСОБА_6 . Коли останній хворів, вони жодного разу не провідали його. ОСОБА_6 не бажає спілкуватися з бабусею та дідусем. Будь-яких перешкод у спілкуванні дитини з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона не чинить.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовну заяву з підстав, викладених у ній, просила суд змінити спосіб участі дідуся і бабусі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього ОСОБА_6 . Додатково зазначила, що рішення суду про встановлення графіку спілкування вже не актуально на цей час: дитина пішла до школи, у місті часто повітряні тривоги, тому ОСОБА_6 має перебувати у безпечному місці.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях на відповідь на відзив. Також пояснила, що дитина знаходиться під впливом матері ОСОБА_1 , яка розповідає йому погані речі про батька дитини та про відповідачів. Позивач навмисно не виконує встановлений рішенням суду графік спілкування бабуся і дідуся з дитиною. За два роки зустрічей з онуком у них майже не було. Позивач заблокувала їх номери в телефоні дитини, у зв`язку з чим вони позбавлені можливості спілкуватись з онуком.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти зміни графіку спілкування з ОСОБА_6 та пояснив, що бачив та спілкувався з онуком два роки назад. Додатково, здалеку, бачив онука на вулиці, але позивач здійснює усі дії, щоб онук з ними не спілкувався.

Представник відповідачів ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначила про відсутність підстав для зміни встановленого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 графіку спілкування з неповнолітньою дитиною.

Представник третьої особи ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В підготовчому засіданні просила долучити до матеріалів справи думку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо вирішення питання про зміну встановленого графіку.

Представник Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 зазначила, що є матір`ю позивача у справі. Додатково пояснила, що після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_8 неповнолітній ОСОБА_6 проживав у неї та її матері в селі. Влітку вона переїхала до Запоріжжя, щоб допомогти доньці ОСОБА_1 . ОСОБА_12 дуже прив`язаний до своєї матері. Після розлучення ОСОБА_6 до січня 2021 року ходив та спілкувався з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте вони нікуди не ходили з онуком та не займалися його вихованням. Останні за час проживання дитини з нею жодного разу не приїздили в село. Після повернення від відповідачів неповнолітній ОСОБА_6 розповідав, що дідусь ОСОБА_4 говорив про неї, що вона зловживає алкогольними напоями, а також нецензурно виражався на адресу позивача. ОСОБА_4 взагалі не приймає участі у вихованні онука, він з байдужістю ставиться до нього, часто вживає нецензурну лексику при дитині. Приблизно 1 рік і 6 місяців вони водили ОСОБА_6 до дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_3 . Останні не цікавляться його життям, лише ставлять питання про особисте життя ОСОБА_1 . Зі слів вихователя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приходили в дитячий садочок до ОСОБА_6 ОСОБА_3 дуже негативно відноситься до її доньки. Неповнолітній ОСОБА_6 не бажає спілкуватися з дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_3 , оскільки останні ображають його матір ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що він є батьком неповнолітнього ОСОБА_7 . За час його шлюбу з ОСОБА_1 відносини між останньою та його батьками складалися добре. Їх спільний син ОСОБА_6 часто бував з дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_3 . Після народження дитини ОСОБА_3 часто приходила до них та допомагала ОСОБА_1 , водила онука до першої групи дитячого садочку. ОСОБА_4 часто возив онука на рибалку, до парку, грався з ним на дитячому майданчику. Після розлучення ОСОБА_1 почала чинити перешкоди йому та його батькам у спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 27 січня 1989 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьком та матір`ю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого 09.09.2016 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_1 є батьком і матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною 2 ст. 2 СК України визначено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Частиною 1 ст. 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (ч. 1 ст. 263 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із встановленням порушенням права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спілкування з онуком - ОСОБА_6 , з врахуванням позиції сторін та, керуючись при цьому інтересами самої дитини, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року встановлено бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графік спілкування з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2023 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя та постанову Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Також, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що позивач у справі працює в ТОВ «МЕТІНВЕСТ БІЗНЕС СЕРВІС» з графіком роботи: з 09.00-18.00, 08.00-17.00 з тривалістю робочого дня 8 год., вихідні: субота, неділя. На цей час працює дистанційно, тобто робоче місце ОСОБА_1 за місцем проживання.

Зазначена обставина підтверджується довідкою за підписом провідного фахівця по роботі з персоналом ТОВ «МЕТІНВЕСТ БІЗНЕС СЕРВІС» від 28.08.2023 року №98-ГНРП.

Згідно з довідкою від 11.09.2023 року за підписом керівника ГО «Запорізька академія футболу «КОЗАК», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , приймає участь в учбово-тренувальному процесі і відвідує заняття з футболу на базі Запорізької обласної академії футболу «Козак» за графіком понеділок, середа, п`ятниця о 18.00 год.

В обґрунтування позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну встановленого графіку спілкування з онуком ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_1 зазначила, що, у процесі виконання встановленого рішенням суду графіку вона та неповнолітня дитина зіткнулися з неможливістю його виконання, а також з порушенням їх прав та інтересів.

Так, робочий графік ОСОБА_1 частково співпадає із встановленим рішенням суду графіком спілкування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6 .

Також, неповнолітній ОСОБА_6 навчається в першому класі, навчальний процес триває з 09.00 год. по 13.30 год., останній відвідує секцію з футболу на базі Запорізької обласної академії футболу «Козак» за графіком: понеділок, середа, п`ятниця о 18.00 год.

Крім того, підставою для зміни графіку спілкування з онуком, на думку ОСОБА_1 , є і той факт, що відповідачі негативно впливають на психічний стан дитини, налаштовують сина проти неї, а також небажання ОСОБА_6 спілкуватися з дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час судового розгляду суду не були надані беззаперечні докази того, що відповідачі негативно впливають на неповнолітнього ОСОБА_13 . Поведінка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка досліджувалася у судовому засіданні і була зафіксована на відеокамеру позивача, а також дії останніх щодо виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року у цивільній справі №333/7631/21, на думку суду, навпаки свідчать про бажання останніх спілкуватися з онуком та позитивно впливати на його розвиток.

Умови проживання дідуся та бабусі (відповідачів) досліджувалися під час розгляду справи №333/7631/21 і на цей час вони не змінилися, тобто у суду відсутні відомості, що за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створені неналежні умови для спілкування з онуком.

При розгляді справи по суті судом досліджувався протокол допиту неповнолітнього свідка від 09.05.2023 року, відповідно до якого під час допиту в рамках кримінального провадження №00001413 ОСОБА_6 пояснив, що не хоче спілкуватися з бабусею ОСОБА_14 та дідусем ОСОБА_15 по тій причині, що останні постійно говорять погані слова на його маму. Водночас, суд критично відноситься до даних, зазначених у вказаному протоколі, так як малолітній був допитаний без участі психолога або педагога у порушення вимог ч. 1 ст. 226 КПК України. З вказаного протоколу допиту та наданих стороною позивача відеозаписів суд не може встановити дійсне волевиявлення дитини з приводу спілкування з дідом та бабою (відповідачами у справі).

Судом не приймається до уваги повідомлення за підписом директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР від 03.11.2021 року №3350/03-04, оскільки правову оцінку зазначеному доказу було надано судом під час ухвалення рішення від 12.08.2022 року по цивільній справі №333/7631/21.

Крім того, суд критично ставиться до висновків за результатами психологічного обстеження ОСОБА_1 від 27.09.2022 року, від 14.02.2023 року, оскільки зазначений висновок складений психологом ОСОБА_16 , яка має диплом магістра за спеціальністю «Психологія» від 28.02.2019 року. Жодних доказів, які б підтверджували компетентність ОСОБА_16 саме у дитячій психології або компетентність у складані висновків за результатами обстеження позивачем не надано.

Суд також відхиляє посилання позивача та її представника на консультативні висновки спеціаліста КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР як доказ того, що саме через поведінку відповідачів ОСОБА_6 має проблеми зі здоров`ям, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що саме дії ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стали причиною погіршення самопочуття дитини.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їх спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що позивач чинить їм перешкоди у спілкуванні з онуком, не виконує встановлений рішенням суду графік спілкування, а запропонований ОСОБА_1 графік участі у спілкуванні дитини разом із бабусею та дідусем є необґрунтованим та таким, що порушує інтереси дитини, в тому числі право на сімейне виховання та призводить до психологічної травми дитини, яка під впливом матері обмежена у спілкуванні як із рідним батьком, так із дідусем та бабусею.

В судовому засіданні на підставі складених актів та прийнятих постанов державним виконавцем про накладення штрафу за невиконання рішення суду, які не скасовані на цей час, встановлено, що позивач неодноразово порушувала встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року графік спілкування бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6 .

Орган опіки та піклування подав суду у справі №333/7631/21 думку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

У цій справі орган опіки подав письмову думку від 22.08.2023 року, з якої вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Комунарському району дійшла до висновку про недоцільну зміну графіку спілкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6 , встановленого рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року.

При розгляді справи по суті судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.02.2023 року у справі № 208/4682/20, про те, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Також, у постанові від 14.02.2023 року у справі № 208/4682/20 Верховний Суд наголошує на тому, що, визначаючи способи участі баби та діда у спілкуванні та вихованні онука, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд передусім повинен враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, а також вік, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

При вирішенні позовних вимог, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні малолітньої онуки, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання.

При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право бабусі та дідуся на участь у вихованні онуки.

При визначенні способу участі бабуся та дідуся у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

Вимоги позивача про зміну графіку спілкування бабусі та дідуся з онуком суд вважає належним чином необґрунтованими. Бажаний ОСОБА_1 спосіб такої участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не повною мірою відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Визначаючи часи спілкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з онуком без участі матері, суд також враховує відсутність доказів негативного впливу бабусі та дідуся на нього та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей відповідачів із дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на його психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами.

Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування відповідачів з дитиною буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд дійшов до переконання, що спілкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із ОСОБА_6 буде сприяти повноцінному вихованню останнього, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і бабусі з дідусем, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Надаючи оцінку запропонованому позивачем графіку, вже встановленим способам участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні із дитиною, а також проаналізувавши надані сторонами пояснення, суд виходить з того, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та інтересів, відсутності протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_6 , бажання бачитися та піклуватися про нього, вірним буде визначити порядок участі бабусі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім онуком, дотримуючись режиму харчування, розвитку, відпочинку та стану, його здоров`я у наступному порядку: один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щовівторка з 16:00 до 20:00 години; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

Фактично судом змінено графік побачень відповідачів з онуком в частині виключення можливості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 забирати дитину з дитячого садочку, тому що ОСОБА_6 вже навчається у школі, а також змінено середу на вівторок, як день щотижневого спілкування, у зв`язку з тим, що дитина в середу відвідує тренування по футболу.

До заперечень позивача про неможливість надавати дитину о 16-00 год. бабі та діду, у зв`язку її робочим графіком, суд ставиться критично, так як на цей час ОСОБА_1 здійснює роботу дистанційно та фактично працює за місцем проживання дитини. Суд не вбачає наявних проблем щодо передачі ОСОБА_1 дитини відповідачам у встановлений у графіку спілкування час.

Відмовляючи позивачу у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, суд вважає за необхідне вказати, що встановлення такого способу участі у спілкуванні із дитиною, з огляду на його вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дитини, є недоцільним та не буде відповідати інтересам неповнолітнього ОСОБА_6 .

Таким чином, підсумовуючи зазначене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає, що визначений судом спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідає інтересам як ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , так і ОСОБА_6 , а також є достатнім для забезпечення участі бабусі та дідуся у процесі виховання онука.

При цьому, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір у розмірі 357,87 грн. судом покладено на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ),третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місце знаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ), третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16, ) про зміну встановленого графіку спілкування з онуком - задовольнити частково.

Змінити встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року графік спілкування бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графік спілкування з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щовівторка з 16:00 до 20:00 години; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 178 (сто сімдесят вісім) грн. 93 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 178 (сто сімдесят вісім) грн. 94 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.09.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод