Справа № 159/5116/22
Провадження № 2/159/304/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Бакай Л.О.

з участю:: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Самулевич О.М.

представника відповідача адвоката Півень Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2018 року, збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2016 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , 2006 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючі з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, вказуючи на те, що вона 17.02.2006 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , в якому народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2016 року шлюб розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач став проживати за іншою адресою, не змінивши адресу реєстрації, донька залишилась проживати з нею і повністю знаходилась на її утримані. Відповідач добровільно не надавав допомоги на утриманні доньки, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2016 року з відповідача на її користь стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волиснької області від 01.02.2018 року розмір аліментів збільшений та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1110 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час у неї погіршилось її матеріальне становище, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (встановлена 2 група інвалідності) у зв`язку з чим вона періодично проходить лікування, приймає дорого вартісне лікування. На даний час зросли ціни на продукти та інши товари, зріс прожитковий мінімум, який з 01.12.2022 для дітей у віці 6-18 років становить 2833 грн. на місяць, донька стала студенкою, що збільшило витрати на одяг, канцтовари, харчування та інші речі та потреби. Відповідач не являється особою з інвалідністю, працездатний, у нього відсутні інші утриманці, може працювати та забезпечувати доньку. Відповідач сплачує аліменти на утримання доньки, однак ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини. ОСОБА_5 на даний час навчається в Луцькому кооперативному фаховому коледжі Львівського торговельно-економічного Університету 1 рівня акредитації, навчається з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року, за спеціальністю «Готельно-рестроанна справа», з денною формою навчання. У зв`язку з навчанням доньки, позивач змушена самостійно сплачувати додаткові витрати на утримання дитини. На рахунок навчального закладу нею сплачено кошти за навчання доньки з 01.09.2021 року по 31.12.2021 рік у розмірі 4600 грн.; з 01.01.2022 по 30.06.2022 у розмірі 6325 грн.; за проживання доньки в гуртожитку підчас навчання: у 2021 році сплачено 3600 грн, у 2022 році 3000 грн. За період з 01.09.2021 року по даний час вона самостійно сплатила інші додаткові витрати на утримання дитини: витрати під час проходження донькою медогляду 560 грн. 18 коп.; витрати на придбання донькою білетів на маршрутний автобус сполученням «Ковель-Луцьк» та «Луцьк-Ковель» до місця навчання та повернення додому, у період з 01.09.2021 року по 31.12.2021 року 2560 грн. (16 тижнів навчання х 2 поїздки х 80 грн. (вартість білету) =2560 грн.; у період з 01.01.2022 року по 01.02.2022 800 грн. (8 тижнів навчання х 2 поїздки х 100 грн. (вартість білету) =1600 грн. Всього нею понесено додаткових витрат на утримання дитини за період з 30.08.2021 року по 08.11.2022 року в загальному розмірі 21245 грн. 18 коп., половина становить 11122 грн. 59 коп. Посилається на норми СК України. Просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2016 року з твердої грошової суми на частку від доходу, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати, понесені на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 11122 грн. 59 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, пояснила, що вона є інвалідом 2 групи, в зв`язку з чим потребує постійного періодичного лікування, працює провідником на Укрзалізниці, обов`язок утримувати дитини є і у батька. Анастасія з 01.09.2021 року навчається у Луцькому коледжу, в зв`язку з чим вона оплачувала за її навчання та проживання у гуртожитку. З позовом про стягнення аліментів в зв`язку з навчанням доньки не зверталась. Твердження відповідача що його дружина не працює не відповідає дійсності, так як вона періодично їздить на заробітки, тому самостійно себе забезпечує, за гуртожиток платили щомісячно, плата за навчання була спочатку 1150 грн., потім 1265 грн., практика у доньки була на другому курсі навчання, домовленості про сплату додаткових витрат в розмірі 400 грн. між нею та відповідачем не було, так як після розірвання шлюбу вони не спілкуються. Повторний медичний огляд для підтвердження групи інвалідності вона пройшла в січні 2023 року. Вона сплачує за комунальні послуги за місцем проживання доньки половину, приносить доньці продукти харчування, покупає необхідні речі вжитку, включаючи одяг, засобі гігієни та інше. За навчання доньки сплачувала самостійно, як і за гуртожиток. Стан її здоров`я погіршився, вона хворіє тривалий час, в зв`язку з чим постійно проходить лікування. На навчання донька їздила і потягом і автобусами.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, пояснила, що позивач є інвалідом 2 групи, хворіє, потребує постійно лікування, самостійно не в змозі забезпечувати доньку враховуючі і навчання, повторний переогляд МСЕК позивач пройшла в січня 2023 році, форма навчання доньки сторін не обумовлювалась лише заочною формою, тому і була потреба в проживанні у гуртожитку під час і заочного і денного навчання, проживання у тітки було тимчасово, а тому необхідно було сплачувати кошти за проживання у гуртожитку. Сплачуючи 1500 грн. відповідач погашав існуючу заборгованість по сплаті аліментів, а ні сплачував додаткові витрати на дитину в розмірі 400 грн., що підтверджується довідкою ДВС. Ними доведені підстави як для зміни способу стягнення аліментів, так і для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у вигляді оплати за навчання, оплати за гуртожиток та проходження медогляду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмового відзиву, позов визнає частково, просить в частині позовних вимог стягнення додаткових витрат відмовити. Змінити спосіб стягнення аліментів з нього на утримання ОСОБА_3 з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/5 частини його заробітку, розподілити судові витрати між сторонами у відповідності до задоволених позовних вимог, вказуючи на те, що позивач зазначаючи про погіршення її матеріального становища та стану здоров`я та проходження дороговартістного лікування не надає суду доказів на підтвердження цих обставин. Вважає, що встановлена ОСОБА_1 друга група інвалідності, ще не може свідчити про непрацездатність позивача, оскільки ОСОБА_1 на даний час працює у Ковельському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, має хорошу зарплату, тож ї матеріальне становище не можна назвати тяжким, а стан здоров`я, з огляду на її місце роботи задовільним. Твердження позивача про те, що дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею не відповідають дійсності, з квітня 2022 року позивач постійно проживає зі своїм співмешканцем в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 мешкає за адресою проживання його батьків АДРЕСА_2 . На даний час він проживає у шлюбі з ОСОБА_6 ,разом з донькою дружини ОСОБА_7 . Він не має офіційної роботи, характер його заробітків є мінливим та нестабільним, середньомісячний дохід складає 7000 грн. Його дружина має статус одинокої матері, тимчасово не працює, оскільки мусить переважну частину приділяти дочці ОСОБА_8 , яка має захворювання очей та потребує стороннього догляду, їй необхідна дорого вартісна операція щодо корекції зору. Він вимушений самотужки забезпечувати дружину та її дочку. Крім того, він вимушений допомагати матеріально своїм непрацездатним батькам: мамі ОСОБА_9 , 1961 року народження та татові ОСОБА_10 , 1957 року народження, які проживають в АДРЕСА_2 . Єдиним доходом батьків є мізерна пенсія в розмірі 2700 грн. 93 коп. та 2500 грн. Він постійно допомагає фінансово своїм батькам, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивач не враховує, що значну частину його мінливого заробітку витрачається ним на утримання його сім`ї та його непрацездатних батьків. Враховуючі прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2833 грн. з 01.12.2022 року, 50 %, які він має сплачувати складає 1415 грн. 50 коп. Він не відмовляється брати участь в утриманні його неповнолітньої дитини спільно з позивачем, однак на сьогодні не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, вважає справедливим розміром аліментів на дитину 1/5 від його заробітку. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину не визнає в повному обсязі. До травня 2022 року він сплачував аліменти на рахунок позивача в розмірі визначеному рішенням суду в сумі 1100 грн. В травні 2022 року до нього звернулась позивач, яка наполягала, щоб він окрім розміру аліментів в сумі 1100 грн. сплачував на її рахунок суму додаткових витрат на навчання доньки, яку вони визначили у розмірі 400 грн. щомісячно, а тому з травня по серпень 2022 року, з жовтня по грудень 2022 року він сплачував на рахунок позивача додаткових 400 грн., які були спрямовані на оплату навчання ОСОБА_3 . У вересні 2022 року на прохання ОСОБА_1 він заплатив на її рахунок замість 1100 грн. аліментів 3300 грн., 2200 грн., з яких мали бути використані позивачем для навчання доньки. За період з травня по грудень 2022 року ним було сплачено на рахунок ОСОБА_1 додаткових витрат в сумі 5009 грн. Довідки №144,145 від 21.11.2022 року Луцького кооперативного фахового коледжу та копії квитанції АТ «Укрпошта» від 30.08.2021 року на суму 2310 грн. 40 коп. є неналежними доказами, так як відомості за що саме сплачені кошти в розмірі 4600 грн. та 6325 грн. та 2310 грн. 40 коп. відсутні. Стосовно оплати за проживання в гуртожитку під час навчання у 2021 році у розмірі 3600 грн. та у 2022 році 3000 грн., йому невідомо з якою метою позивач здійснювала оплату проживання у гуртожитку, так як ОСОБА_3 впродовж 2021 року-2022 на час навчання у коледжі постійно проживала за адресою АДРЕСА_3 у його сестри ОСОБА_11 . Докази витрат під час проходження донькою медогляду в сумі 560 грн. 18 коп. не можуть бути визнані судом належними та достатніми, так як у фіскальних чеках Ат «Укрпошта» від 08.11.2022 року на суму 78 грн. 80 коп., 492 грн. 40 коп. та 18 грн. 90 коп. є не позивач, а їх донька ОСОБА_3 , позивач не понесла ці витрати. Витрати ОСОБА_3 на проїзд на навчання і додому не підтверджені доказами, позивач подаючи розрахунки цих витрат керується припущеннями. Твердження про те, що він ухиляється від обов`язку брати участь у додаткових витратах на доньку не відповідає дійсності та не підтверджені належними доказами. Він щомісячно дає ОСОБА_3 від 200 до 500 грн. на її потреби, в тому числі і на оплату навчання, по мірі можливості купує їй речі. Витрати на правничу допомогу вважає завищеними та неспівмірним обсягу наданих послуг, в зв`язку із змісту позову, припущень та того, що справа не є складною. Орієнтований розмір судових витрат з надання йому адвокатом правничої допомоги становить 6000 грн.

Представник відповідача просить розглянути справу у відсутність відповідача, лише з його участю, позов визнав частково в обсязі та з підстав зазначених у письмовому відзиві. Надав письмове клопотання про покладення на позивача судових витрат з розрахунком, актом та договором про надання правничої допомоги. Зазначає, що термін дії пенсійного посвідчення, долученого позивачем до позову 30.11.2022 року, термін дії закінчився на час подання позову до суду 16.12.2022 року, в зв`язку з чим на час звернення позивача до суду інвалідом 2 групи з юридичної точки зору вона не вважалась. Довідки навчального закладу про сплату коштів, вважає неналежним та недостатнім доказом, так як не зазначено за що сплачено ці кошти. Фіскальний чек про сплату за проходження медичного огляду також не є належним доказом, так як кошти внесені не позивачем, а самою ОСОБА_3 . Чеки за оплату за гуртожиток від 17.02.2022 та від 11.01.2022 року на аналогічну суму та за аналогічний період. Чек за оплату гуртожитку за період з 28.02.2022 року по 30.04.2022 року не є доказом, так як під час допиту ОСОБА_3 зазначила, що в період з 24.02.2022 року по теперішній час вона навчалась дистанційно і проживала вдома, не потребувала проживання у гуртожитку та не проживала. В фіскальному чеку про оплату за навчання за період з 31.07.2021 по 31.08.2021 року це не є період навчання, так як навчання почалось з вересня, окрім того ОСОБА_3 проживала в цей час у своєї тітки, один із фіскальних чеків не можливо прочитати. Відповідач одружений, мешкає разом з донькою дружини, яка хворіє та потребує лікування, дружина не працює, допомагає своїм батькам матеріально, які отримують невеликий розмір пенсії, та з врахуванням того, що ОСОБА_3 мешкає з ними, сплачує комунальні послуги. Відповідач сплачував позивачу аліменти у визначеному судом розмірі 1100 грн., пізніше 1500 грн., так як сторони між собою узгодили додаткові витрати в розмірі 400 грн., 5000 грн. Розрахунок про заборгованість по сплаті аліментів був поданий позивачем з порушенням ЦПК України, не був долучений до позову, а поданий вже під час розгляду справи в суді. Факт хвороби позивача з 2017 року вони не заперечують, встановлена група інвалідності не заважає працевлаштуванню, позивач працює, не є непрацездатною особою, надані довідки про сплату та виписки до 2022 року не стосуються предмету спору, були надані також з порушенням порядку, передбаченому ЦПК. Дочка сторін ОСОБА_3 мешкає з батьками відповідача, де харчується, позивач більше року з донькою не проживає. ОСОБА_3 навчалась очно лише з 01 вересня 2021 року по 23.02.2022 року, потім продовжувала навчання дистанційно, лише з вересня 2021 року по лютий 2022 року проживала у гуртожитку, на початку навчання місяць проживала у своєї тітки, на навчання їздила потягом безкоштовно, з навчання потягом та автобусом. Враховуючий майновий стан відповідача, який має іншу родину, яку утримує, хворобу доньки дружини, допомагає батька, сплачує аліменти, його мінливий невеликий заробіток, вважає справедливим стягненню з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/5 частини його заробітку. В частині вимог стягнення додаткових витрат просить відмовити повністю, як недоведеними.

Свідок ОСОБА_4 показала, що є донькою сторін, мешкає в будинку діда та баби, батьків батька, будинок розділений на дві половини, в неї окремий вхід, харчується у діда та баби, інколи готує собі сама, мати разом з нею не мешкає з березня 2022 року, приходить до неї, приносить продукти харчування, покупає необхідні їй речі, дає гроші, купила телефон. При потребі вона звертається до мами. Вона навчається у коледжі м.Луцьк, навчалась на денній формі навчання до лютого 2022 року, після лютого 2022 року на дистанційній формі, деякий час мешкала в м.Луцьк в гуртожитку з вересня 2021 року по лютий 2022 року та у тітки. Навчання платне, за навчання сплачувала мати. Коли не проживала в ОСОБА_12 їздила на навчання 1 різ в тиждень, кошти на проїзд давала мати, їздила потягом та автобусом, потягом безкоштовно. Коли проходила практику біля місяця проживала у тітки в квартирі. Медогляд проходила перед вступом до коледжу. З батьком зустрічається, він дає їй гроші, по 500, 200 грн. Платіжна карточка, на яку батько перераховує аліменти знаходиться у неї, вона користується нею.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , пояснили, що є батьками відповідача, їх онука ОСОБА_3 , донька ОСОБА_13 , проживає разом з ними у їх будинку, який поділений на дві частини, вона приходить на їх частину кушати. Мати ОСОБА_3 мешкає за іншою адресою більше року. Син приїжджає до них, спілкується з донькою, допомагає їм грошима по можливості на продукти харчування, сплату комунальних послуг, на ліки та лікування, сплачує аліменти. Комунальні послуги за будинок сплачують разом з позивачем за домовленістю, вона сплачує за газ та світло. Син мешкає за іншою адресою, разом з дружиною та дітьми, має невеликий дохід, підробляє. ОСОБА_3 навчається у ОСОБА_12 , навчалась на денній формі, тоді і проживала в ОСОБА_12 в гуртожитку та у їх доньки, їздила потягом та автобусом, з початку війни навчалась дистанційно. Син дає ОСОБА_3 гроші, покупає необхідні речі.

Свідок ОСОБА_14 показала, що є знає родину ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , разом з ними в другій половині будинку мешкає їх онука ОСОБА_3 , мати разом не мешкає. ОСОБА_17 приходить наполовину діда та баби кушати, спілкується з ними, батько ОСОБА_3 приходжає до батьків та доньки.

Свідок ОСОБА_6 , пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 , чоловік працює не офіційно, приблизний дохід 6000-7000 грн., його донька ОСОБА_3 проживає разом з батьками чоловіка, чоловік спілкується з донькою, їздять у кафе, коли бачаться він дає їй гроші в розмірі 200-300 грн., сплачує аліменти на утримання доньки, купує необхідні їй речі. Вона не працює, їздить по заробітках, має двох дітей. Її донька ОСОБА_8 має вади зору, вони постійно їздить на консультацію у м.Луцьк. Чоловік допомагає батькам, так як там проживає його донька, на продукти харчування, сплачує комунальні послуги, так як зареєстрований там.

Вислухавщи сторони, опитавши свідків. вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом встановлено, сторони знаходились у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з батьками відповідача, у яких харчується, але знаходиться на утриманні позивача, з відповідача на користь позивача на утримання доньки рішенням суду стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1110 грн. Відповідач офіційно не працює, має не постійний прибуток, є працездатним, зобов`язаний законодавством та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, беручи до уваги стан здоров`я позивача, розмір аліментів, який стягуються з відповідача в розмірі 1100 грн., є меншім ніж мінімально визначений розмір 50 % від прожиткового мінімуму для дитини, який не дає можливості забезпечити належний рівень життя, необхідний для розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу.

При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан сторін, а саме, те, що позивач працює, має сталий прибуток у вигляді заробітної плати, стан її здоров`я, а саме те, що вона є інвалідом 2 групи, проживання доньки сторін у батьків відповідача, знаходженнядоньки сторін на утриманнісаме позивача, яка незважаючи на не проживання разом з донькою забезпечує її всім необхідним для життя починаючі з продуктів харчування, одягу та інших засобів та предметів необхідних для життя, сплату комунальних послуг за місцем її проживання, отриману допомогу ОСОБА_3 від діда та баби у вигляді харчування в них, добровільну допомогу від батька, відповідача по справі, сімейний стан відповідача, який одружений, має на утриманні двох дітей, одна з яких потребує медичного лікування за станом здоров`я, утримує батьків, офіційно не працевлаштований, має нестабільний прибуток, є здоровою, працездатною особою, враховуючи законодавче встановлення розміру аліментів на дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 70 %, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача та позивача по справі.

Вимоги позивач в частині стягнення з відповідача додаткових витрат задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, дочка позивача та відповідача по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалась у Луцькому кооперативному фаховому коледжі Львівського торговельно-економічного університету з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року, як зазначено в довідки учбового закладу за рахунок коштів фізичних осіб, за спеціальністю готельно-ресторанна справа, форма навчання денна. В судовому засіданні встановлено, що навчання з вересня 2021 року по лютий 2022 року відбувалось в денній формі, з лютого 2022 року дистанційно, в зв`язку з навчанням ОСОБА_3 деякий час мешкала в гуртожитку, місяць у сестри батька , в інший час за місцем проживання в будинку разом з батьками відповідача.

На думку суду витрати позивача на навчання у учбовому закладі, проживання у гуртожитку, як і проходження медогляду для вступу, витрати на проїзд до місця навчання, не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 СК України. Оскільки мається на увазі витрати на дитину, викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини (схильність до музики, живопису, а тому необхідність придбання музичних інструментів, предметів живопису), хворобою (необхідність оздоровлення або лікування), каліцтво, тобто коли окрім щоденних витрат на утримання та виховання дитини, виникла потреба в додаткових витратах, обумовлених особливими обставинами. Навчання у вищому учбовому закладі та мешкання в зв`язку з цим в гуртожитку є реалізацією права дочки сторін на отримання освіти, кваліфікації та професії у майбутньому. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини. Позивач та донька сторін не скористувались правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання в зв`язку з продовженням дитиною навчання.

Крім того, суд погоджується з думкою представника відповідача, та вважає довідки навчального закладу про сплату 6325 грн. та 4600 грн. неналежними та недопустимими доказами, так як вони не містять в собі інформації щодо призначення платежу та платника.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2020 року справа №607/12170.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Згідно висновку ВС, викладеного в постанові від 26.08.2020 року спарва №336/1488/19, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже таки витрати, не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст.185 СК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач при поданні позову звільнений законодавством в розмірі 992 грн. 40 коп.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу ОСОБА_1 у зазначеній справі надавала адвокат Самулевич О.М. згідно акту наданої правової допомоги від 14.12.2022, підтверджено виконання робіт адвокатом та прийняття такої роботи позивачем, згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять 3000 грн., які відповідно до квитанції сплачені.

Правову допомогу відповідачу ОСОБА_2 у зазначеній справі надавала адвокат Півень Г.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 16.01.2023 року, згідно акту наданої правничої допомоги від 26.09.2023, підтверджено виконання робіт адвокатом та прийняття такої роботи відповідачем, згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять 6000 грн., які сплачені відповідно до квитанції.

Заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) в суді першої інстанції; обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, затраченим часом на надання таких послуг, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність вказаної справи, яка відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, підготовки запитів, підготовки позову.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатами послуг, часткового задоволення позову, суд дійшов висновку, що розмір вказаних як позивачем так і відповідачем витрат на правничу допомогу, є доведеним та співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимоги позивача та відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обязі.

Керуючись ст.ст.180, 185, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року, збільшеним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2018 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми в розмірі 1100 грн. на частку від доходу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили цього рішення і до повноліття дитини.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Повна частина рішення виготовлена 09.10.2023 року.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя:М. В. ГРІДЯЄВА