Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
757/926/22-ц: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах про недоговірні зобов’язання, з них; про відшкодування шкоди, з них.
Надіслано судом: 14.02.2023. Зареєстровано: 15.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Номер судового провадження: 2-4954/23
печерський районний суд міста києва
Справа № 757/926/22-ц
14 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Волкова С.Я.
секретар судового засідання Топал А.І.,
справа № 757/926/22-ц
учасники справи:
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор»,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» про стягнення матеріальної шкоди,
Ухвалою від 17.01.2022 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження.
Повідомленням суду від 17.01.2022 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 р., регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.
Відповідальність за технічний стан рекламних засобів, порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації рекламних засобів несе розповсюджувач зовнішньої реклами згідно із законодавством (пункт 42 означених типових правил).
Закон України «Про рекламу» визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.
Цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України (частина перша статі 2 Закону).
Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 16 Закону).
Рішенням Київської міської ради № 223/2445 від 20.04.2017 р. затверджено Правила розміщення рекламних засобів у місті Києві і означені Правила регулюють правові відносини між виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та фізичними і юридичними (незалежно від форми власності та підпорядкованості) особами, що виникають у процесі розміщення засобів зовнішньої реклами та реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади на території м. Києва, та визначають вимоги щодо їх розміщення, вимоги до проектування рекламних засобів, визначення місць встановлення рекламних засобів, їх експлуатації та обслуговування (пункт 1.3. статті І Правил).

Згідно пункту 1.1. статті 1 Правил засоби та обладнання зовнішньої реклами та реклами на транспорті (далі - РЗ) є помітними елементами (частинами) об`єктів благоустрою населеного пункту, упорядкування розміщення яких передбачає відповідні соціально-економічні та організаційно-правові заходи з метою раціонального використання території, належного її утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно підпункту 1.11.2, першого речення підпункту 1.11.3. пункту 1.11 статті І Правил власник (законний користувач) рекламних засобів при їх встановленні та експлуатації: забезпечує відповідність РЗ дозволу, погодженню, державним стандартам, нормам і правилам конструктивної міцності, електротехнічної, експлуатаційної та пожежної безпеки, несе відповідальність за будь-які порушення норм безпеки, несправності та аварійні ситуації, що виникають з його вини, та має за власний рахунок усувати всі дефекти, що виникають у процесі експлуатації РЗ; відповідає за безпеку при проведенні робіт з монтажу та демонтажу РЗ, експлуатацію і утримання РЗ у належному санітарно-технічному стані.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 207 затверджено Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, 25.02.2019 р. за № 34/2211 зареєстрований в Головному управлінні територіального управління юстиції у місті Києві; означений Порядок регулює відносини між виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та фізичними особами-підприємцями і юридичними особами (незалежно від форми власності та підпорядкованості), що виникають у процесі розміщення зовнішньої реклами на території м. Києва, а також визначає порядок надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, демонтажу, а також порядок контролю за дотриманням вимог цього Порядку.

Згідно абзацу 5 пункту 1.7. Порядку рекламні засоби (далі - РЗ) - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача, зокрема спеціальні конструкції (світлові та несвітлові, наземні та неназемні, плоскі та об`ємні стенди, лайтбокси, стікери, постери, щити, панно, наклейки, транспаранти, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, електронні інформаційні носії, проекційні установки, екрани, цифрові фоторамки, панелі, стели, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо).

Згідно підпункту 2.10.2. пункту 2.10. Порядку розповсюджувач зовнішньої реклами забезпечує розміщення та експлуатацію РЗ у відповідності до дозволу з дотриманням норм техніки безпеки, пожежної безпеки і санітарних норм, здійснює підключення РЗ до існуючих мереж зовнішнього освітлення згідно встановлених законодавством вимог та відповідає за неналежний технічний, санітарний стан РЗ та місця розміщення. Будь-які порушення норм безпеки, несправності та аварійні ситуації, дефекти, що виникають у процесі експлуатації РЗ з вини розповсюджувача зовнішньої реклами усуваються за його рахунок.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1344 від 03.09.2020 р. «Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами», у тому числі, Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» продовжено строк дії дозволу № 01566-04-П-1 на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34 (02-0649-01), тип рекламного засобу: щит, що стоїть окремо (скролінг), площею 11,444 кв.м (додаток до розпорядження).

Згідно пункту 3 означеного розпорядження відповідальність за розміщення та експлуатацію рекламних засобів з дотриманням норм техніки безпеки, пожежної безпеки і санітарних норм покладено на розповсюджувачів зовнішньої реклами.

Талон-повідомлення єдиного обліку № 63651 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію свідчить, що повідомлення такого змісту: 07.09.2020 р. о 16:23 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.09.2020 р. о 16:23 год. за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34 повідомлено, що білборд впав на автомобіль Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , заявник: свідок ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_1 про те, що 07.09.2020 р. о 18:15 год. по пр-ту Перемоги, 34 в м. Києві виявила пошкодження власного автомобіля Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від падіння скла рекламного білборду, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за № 63651. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрований 07.09.2020 р. за № 63651 свідчить про прийняття того ж числа о 21:00 год. заяви ОСОБА_1 ; того ж числа у неї відібрано пояснення; рапорт дільничного офіцера поліції сектора превенції відділу поліції № 3 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Тимоченка О. на адресу начальника того ж управління поліції Шумейка Д. свідчить про те, що у нього на виконання знаходиться матеріал журналу єдиного обліку № 63651 від 07.09.2020 р. за заявою ОСОБА_1 щодо пошкодження її автомобіля Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце 07.09.2020 р. близько 18:15 год за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34 внаслідок падіння скла з рекламного щита (скролінгу). В ході виконання матеріалу встановлено, що дана рекламна продукція встановлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» (), дозвіл № 05166-04-П-1 на розміщення рекламного засобу, виданий на підставі рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві складно довідку про пошкодження автомобіля; довідка щодо пошкодження майна від 15.09.2020 р. Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві свідчить про те, що 10.09.2020 р. за № 64347 означеним управлінням поліції зареєстровано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» від 07.09.2020 р. про те, що 07.09.2020 р. адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34 невстановлені особи із хуліганських спонукань пошкодили рекламну конструкцію типу скрол шляхом розбиття скла поверхні рекламного щита, на думку заявника невстановлені особи використали невстановлену зброю, в результаті дії якої було пошкоджено майна; під час проведення перевірки встановити особу, причетну до пошкодження рекламної конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34, а також свідків чи очевидців події не представилося можливим; інформації щодо застосування зброї з метою пошкодження майна також не надходило. Крім того факт пошкодження автомобіля Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок падіння на нього уламків скла із рекламного щита підтверджується долученими позивачем до позовної заяви фотоматеріалами.

Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 64312 про визначення вартості матеріального збитку, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 10.09.2020 р. складає 164 500,81 грн, ринкова вартість означеного транспортного засобу станом на 10.09.2020 р. складає 293 119,82 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу станом на 10.09.2020 р. складає 86 728,88 грн. За квитанцією до прибуткового касового ордера № 270 від 16.09.2020 р. позивачем сплачено за виконання звіту № 64312 2 880,00 грн.

Власником автомобіля Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно частини першої статті 15, частини першої, пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина перша, пункт 1 частини другої, частина третя статті 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу статті 22 ЦК України, оскільки нею визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому під збитками необхідно розуміти фактичні витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі змісту викладених норм випливає, що обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Суд, оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, вважає доведеним факт заподіяння матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля Toyota Camry державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , з вини відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» - розповсюджувача зовнішньої реклами, а саме: внаслідок падіння 07.09.2020 р. на зазначений транспортний засіб скла рекламного щита за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 34. Доказів у спростування того, що шкода завдана позивачеві не з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніпол Оутдор» матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

З урахуванням наведених обставин та, враховуючи положення викладених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на її користь 86 728,88 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди; 2 800,00 грн вартості проведення експертної оцінки пошкоджень також підлягають стягненню з відповідача.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору у розмірі 908,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката Чичиркіна А.О.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювалося адвокатом Чичиркіним А.О. відповідно до договору № 015/ЦП про надання правової допомоги від 20.09.2020 р., додаткової угоди № 1 від 21.09.2020 р. до договору про надання правової допомоги № 015/ЦП від 21.09.2020 р. та ордера серії КС № 509196 від 21.09.2020 р. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката Чичиркіна А.О. позивачем до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт від 26.11.2020 р., меморіальний ордер № @2PL983840 від 26.11.2020 р.; у договорі про надання правової допомоги сторони визначили фіксований розмір адвокатського гонорару.

Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 757/926/22-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону, в межах саме даної цивільної справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката Чичиркіна А.О. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 14 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Юніпол Оутдор» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) 86 728,88 грн матеріальної шкоди, 908,00 грн сплаченого судового збору, 2 800,00 грн вартості проведення експертної оцінки пошкоджень, 14 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: «Юніпол Оутдор» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, 8-Б, ).

Суддя Волкова С.Я.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...