ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8078/23 Справа № 177/1401/18 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач- Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року, ухваленого суддею Субботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У липні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 31.10.2011 у загальному розмірі 75 446,92 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 279,18 грн, заборгованості за процентами за користуванням кредитом у розмірі 65 324,00 грн, заборгованості за пенею у розмірі 57 74,84 грн, штрафів у розмірі 500,00 грн фіксована частина та 3568,90 грн - процентна складова, а також витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що 31.10.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування ним за відсотковою ставкою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписуючи анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. На виконання вказаного договору позивач відкрив картковий рахунок ОСОБА_1 , яким він користувався, використовуючи встановлений кредитний ліміт. Так, для користування кредитним картковим рахунком позичальникові видано кредитну картку із строком дії. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких, при укладенні договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач отримав кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а 01.01.2013 тарифний план відповідача було змінено на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленими тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.33, до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Свої зобов`язання щодо встановлення кредитного ліміту за договором від 31.10.2011 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, у порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, у результаті чого станом на 31.05.2018 виникла заборгованість, розмір якої, з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить у загальному розмірі 75446,92 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК», представник позивача змушений був звернутися до суду з даним позовом.

У даній справі 22.10.2018 судом ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 05.01.2023 скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу 10000 (десять тисяч) гривен 00 копійок.

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області, оскаржуючи рішення тільки в частині судових витрат на правову допомогу, просить у цій частині рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу понесених відповідачем.

При цьому, скаржник зазначає, що Довідка-квитанція адвоката Пантелєєва О.В. про отримання від клієнта ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 10 000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги не є належним доказом оплати витрат на правничу допомогу, оскільки вона не є касовим чеком, квитанцією або платіжним дорученням, а тому невідомо чи справді кошти були оплачені за надані послуги. Вказує, що розмір витрат на правничу допомогу недоведений позивачем документально та підтверджений належними доказами. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу не спів мірний ні зі складністю справи, ні з обсягом наданих послуг адвоката та підлягає зменшенню. Вказує, що в акті виконаних робіт зазначено про участь в судових засіданнях 3 години з урахуванням часу на дорогу, але суд навіть не дослідив фактичний час проведення засідань по даній справі до ухвалення рішення та час витрачений на дорогу. Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, не перевірив докази відповідача, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, неповне з`ясування обставин справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду в оскаржуваній частині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі не оскаржується і в цій частині не переглядається.

Суд першої інстанції, стягуючи з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу виходив з наявності у матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом Пантелєєвим О.В. правничої допомоги відповідачеві, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та відповідає складності справи, наданим адвокатом послугам, часу витраченому ним на виконання відповідних робіт та надання послуг, обсягу таких послуг,та недоведеністю позивачем перед судом протилежного, оскільки, заяв про необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу не висловлено, тому суд стягнув з позивача на користь відповідача підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 цього Кодексу).

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Водночас, за приписами частини шостої статті 137 ЦГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині другій статті 141 ЦПК України: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України).

Вимога сторони відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу була викладена у заяві від 12.05.2023 про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та про залучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: договору про надання правової допомоги від 13.12.2022; акту приймання-передачі виконаних робіт від 23.03.2023; квитанції №43 від 13.12.2022; копії титульного аркушу та аркушу №11 книги обліку доходів та витрат підприємця для платника єдиного податку; підтвердження відправлення копії цієї заяви позивачу (а.с.151-159).

На а.с. 159 наявний скриншот, який підтверджує направлення адвокатом Пантелєєвим О.В. на електронну адресу позивача переличених вище доказів надання правничої допомоги 12.05.2023.

Сторона позивача не скористалася своїм правом на подачу клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з чим місцевий суд повністю задовольнив вимоги відповідача, стягнувши з позивача на його користь 10 000 грн., понесених під час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Доводи скаржника щодо не співмірності розміру витрат на правничу допомогу, складності справи, витраченому адвокатом часу та обсягу виконаних адвокатом робіт, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у п.3.1 Договору про надання правової допомоги від 13 грудня 2022 року, сторонами передбачена сплата клієнтом гонорару за надання юридичної допомоги у розмірі 10 000 грн. (а.с.153).

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга Позивача є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: