Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 15.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
провадження № 22-ц/824/4382/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача безпідставно сплачені йому кошти в розмірі 25 430 грн. 53 коп. та понесені витрати на аварійного комісара, які пов`язані з цією виплатою у розмірі 820 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 березня 2018 року по проспекту Бандери у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Megane», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi», д.н. НОМЕР_1 . На дату ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 25 430 грн. 53 коп. Крім того, МТСБУ у зв`язку з залученням аварійного комісара понесло витрати в розмірі 820 грн. Оскільки постановою Київського апеляційного суду скасовано постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, підстави до виплати відшкодування спричиненої ним шкоди потерпілому зі сторони МТСБУ відпали.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року позов МТСБУ задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що всупереч висновкам суду першої інстанції цивільно-правова відповідальність відповідача у справі ОСОБА_3 була застрахована належним чином у передбачений законом спосіб шляхом оформлення страхового полісу. Тобто, суд першої інстанції надав помилкову оцінку доказам у справі та змісту самої позовної заяви, зробив помилкові висновки, та вважав встановленими обставини, які спростовуються наявними доказами. Матеріали судової справи не містять в собі доказів, в тому числі і у формі судових рішень, згідно яких була б встановлена вина водія ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді. Більше того, матеріали справи містять доказ протилежного, а саме - постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року по справі №756/3109/18, в якій зазначено, що за висновками експерта Калмикова С.В. у водія ОСОБА_3 була відсутня технічна можливість шляхом своєчасного вжиття заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля уникнути зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», зазначив, що вм`ятина на правому задньому крилі автомобіля «Мітсубіші» утворилася в результаті нанесеного удару передньою частиною невстановленого тролейбуса і вона не могла утворитися від контактування з відбійником (а.с. 15-17). Відповідно до чого, за висновком експерта в діях водія ОСОБА_3 відсутня вина, що виключає його відповідальність. При цьому, у позивача взагалі відсутні підстави для пред`явлення регресного позову до водія ОСОБА_3 , і пред`явлені ним вимоги прямо суперечать Закону, а дія ст. 1212 ЦК України не стосується водія ОСОБА_5 . Окрім того, в адміністративному процесі ОСОБА_6 має статус потерпілого від зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Також, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, до позовної заяви не було додано клопотання про поновлення такого пропущеного строку чи договору про збільшення позовної давності. Адже виплату відповідачеві було здійснено 15 травня 2018 року, а позовна заява позивачем була подана (направлена поштою) до Солом`янського суду міста Києва лише 11 червня 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності, що суперечить положенням ст. 257, ч.6 ст.261 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ зазначає, що посилання апелянта на те, що він має статус потерпілого по справі про адміністративне правопорушення спростовується постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року по справі №756/3109/18, копія якої наявна у матеріалах справи, інших доказів відповідачем надано не було. Посилання апелянта на висновок експерта Калмикова С.В., який викладений у постанові, не свідчить про настання страхового випадку, а підтверджує, що обставини цієї ДТП не встановлені і відповідачем не доведено його права на отримання відшкодування з фонду захисту потерпілих. За таких обставин, між учасниками виникли обставини, які регулюються ст. 1188 ЦК України. Оскільки кошти перебувають у відповідача без достатньої правової підстави, позивач звернувся з кондиційним позовом про витребування цих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Апелянт зазначає, що суд взяв до уваги необґрунтовану позицію МТСБУ згідно якої ДТП сталося нібито з його вини. Однак, в позові МТСБУ жодним чином не посилається на встановлення вини учасників ДТП. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції апелянт помилково вважає, що він мав право на отримання відшкодування за рахунок МТСБУ, враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, посилаючись на поліс АМ/1251407 і що відповідно до положень п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право регресу до страховика. При цьому, у МТСБУ не може виникнути права регресу до страховика апелянта, оскільки виплата здійснювалася на незастраховану особу, яким був ОСОБА_2 , тобто на підставі пп. а, п. 41.1 ст.41 Закону. Пункт 38.2.3 п. 38.2 ст. 38 Закону передбачає право регресу МТСБУ до страховика у взаємозв`язку виключно з п.п. б, п 41.1 ст. 41 Закону і то до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено і цей страховик був зобов`язаний, але не сплатив страхове відшкодування у порядку, встановленим цим Законом (позиція Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року по справі №910/17324/19). В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що МТСБУ пропустило строк позовної давності з вимогами до нього. Разом з тим, в суді першої інстанції з таким клопотанням ОСОБА_1 не звертався. Враховуючи, що апелянт посилається на порушення строків позовної давності, МТСБУ зазначає, що про порушення його права стало відомо саме з рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2022 року, яке і стало підставою для звернення до суду з позовом. А, відтак, у зв`язку із перериванням строку позовної давності, такий строк не вважається пропущеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 01 березня 2018 року по проспекту Бандери у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Megane», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність іншого учасника ДТП, ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно Полісу «АМ/1251407, строк дії якого з 27 липня 2017 року по 26 липня 2018 року.

02 березня 2018 року ОСОБА_1 повідомив про страховий випадок та 11 квітня 2018 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ.

У відповідності до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ залучило аварійного комісара, у зв`язку з чим позивач поніс витрати у розмірі 820 грн.

Згідно звіту №1194 складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_7 розмір завданих автомобілю відповідача збитків склав 25 430 грн. 53 коп.

Відповідно до наказу № 4575 від 15 травня 2018 року та платіжного доручення № 904386 від 16 травня 2018 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 25 430 грн. 53 коп.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у червні 2019 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з регресним позовом до ОСОБА_2 .

В ході розгляду справи було встановлено, що 08 лютого 2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано постанову Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. а, п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виплатив ОСОБА_1 відшкодування за спричинену ОСОБА_2 шкоду, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

Як було зазначено вище, 08 лютого 2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано постанову Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 01 березня 2018 року за участю відповідача та третьої особи не може вважатися страховою подією, а сплачена регламентна виплата підлягає поверненню МТСБУ, як безпідставно отримані відповідачем кошти відповідно до ст. 1212 ЦК України, на що обґрунтовано посилається позивач у своїй позовній заяві.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_8 вказує про те, що він мав право на відшкодування за рахунок МТСБУ, враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована і що відповідно до положень п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право регресу до страховика.

У відповідності до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Враховуючи зазначене, у МТСБУ не може виникнути права регресу до страховика апелянта, оскільки виплата здійснювалася за ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована на момент ДТП, тобто на підставі пп. а, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання апелянта на те, що він має статус потерпілого в справі про адміністративне правопорушення та що дія ст. 1212 ЦК України його не стосується, спростовується постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року з якої вбачається, що вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП немає.

В апеляційній скарзі позивач також вказує про те, що суд першої інстанції у порушення вимог закону розглянув справу за його відсутності, про що йому не було відомо.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримав ухвалу суду першої інстанції від 16 липня 2021 року з якої, зокрема, вбачається, що розгляд справи буде проводитися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву.

Разом з тим, таким правом відповідач не скористався, а, відтак, доводи ОСОБА_1 щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи є необґрунтованими.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки виплату відповідачеві було здійснено 15 травня 2018 року, а позовна заява позивачем була подана лише 11 червня 2021 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв про застосування строку позовної давності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем позовну заяву подано в межах строку позовної давності, оскільки про порушення свого права МТСБУ дізналося 01 квітня 2021 року з рішення Деснянського районного суду міста Києва у справі №754/8747/19.

Таким чином, доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалено на підставі наявних у справі доказів, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...