ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5116/20 Номер провадження 22-ц/814/1445/23Головуючий у 1-й інстанції Островська Н.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Дряниці Ю.В., Триголова В.М., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України, в інтересах якого діє представник за довіреністю Василенко К.Ю., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 24.08.2017 року о 12:01 год. в м. Харків по просп. Ювілейному, 22, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля ВАЗ - 21043 , д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (власник автомобілю ОСОБА_3 ) та автомобіля «Тоyота», д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 (власник автомобілю ОСОБА_5 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Тоyота» та завдано шкоди власнику транспортного засобу.

За постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 Правил дорожнього руху України, автомобіль якого, в порушення Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застраховано не було.

Власник транспортного засобу «Тоyота», д.р.н. НОМЕР_2 , звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Розмір регламентної виплати склав 77 577,58 грн, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі. Крім того, МТСБУ сплачено витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо вищезазначеного страхового випадку, які склали 1 300,00 грн.

Позивач вважає, що до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобілю «Тоyота», д.р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.08.2017 року о 12:01 год. в АДРЕСА_1 .

З метою досудового врегулювання спору 14.04.2020 року позивачем направлялась на адресу відповідача претензія, однак останнім не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

У зв?язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 78 877,58 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 78 877,58 грн, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що він не згоден з переліком пошкоджень зазначених у звіті та його висновками, тому для з?ясування обставин обгрунтованості страхової регламентної виплати здійсненої позивачем необхідно провести судово-технічну експертизу автомобіля.

Від представника позивача МТСБУ Мартиніва О.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

21.06.2021 до Харківського апеляційного судуКулієвим М.Г. подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 09 березня 2023 року призначено у вказаній справі судову автотоварознавчу експертизу проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса (вул. Залютинська, 8, м. Харків, Україна, 61177). На час проведення судово-технічної експертизи провадження у справі зупинено.

Однак, вказана експертиза не була проведена, у зв?язку з тим, що ОСОБА_1 не провів її оплату.

Ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року відновлено апеляційне провадженняу справі №644/5116/20 та призначено її до розгляду на 14:30 год. 09.11.2023 року.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи в режимі відеоконференції був присутній представник відповідача. Інші учасники справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає перегляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що24.08.2017 року о 12:01 год. в м. Харків по просп. Ювілейному, 22, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля ВАЗ - 21043 , д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 (власник автомобілю ОСОБА_3 ) та автомобіля Тоyота , д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 (власник автомобілю ОСОБА_5 ), внаслідок чого пошкоджено автомобіль Тоyота (а.с. 7 - 9, 19 - 22).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 8, 9).

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 серпня 2017 року, складеного ТОВ Експертно - Асистуюча Компанія Фаворит, на замовлення ПрАТ СК Арсенал Страхування , - розмір майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля Тоyота, д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 77 577,58 грн (а.с. 12-23).

На день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тобто не було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому 20 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Наказом МТСБУ від 16 березня 2018 року № 2532, з урахуванням довідки від 05 лютого 2018 року № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вирішено сплатити потерпілому ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 77577 грн. 58 коп (а.с. 25).

Згідно з платіжним дорученням від 16 березня 2018 року № 902813 МТСБУ перерахувало ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 77577 грн. 58 коп. на його банківський рахунок, що підтверджується копією цього платіжного доручення (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України суд першої інстанції виходив з того, що оскільки МТСБУ сплатило страхове відшкодування, а тому набуло право регресу до відповідача ОСОБА_1 .

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вцілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цьогоЗакону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП не була застрахована (інші відомості в матеріалах справи відсутні), завдана шкода власнику транспортного засобу була відшкодована МТСБУ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню в порядку регресу 77577 грн. 58 коп. як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, витрати понесені за визначення розміру завданої шкоди у розмірі 1300,00 грн., та витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Доводи відповідача щодо невірного обрахування розміру завданої матеріальної шкоди, не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній знаючи про факт спричинення шкоди автомобілю Лимарь, допустив навмисну бездіяльність по її відшкодуванню, а на момент подання позову не надав доказів на підтвердження своїх доводів.

Колегія суддів вважає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавськийапеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2023 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ Ю.В. Дряниця __________________ В.М. Триголов