Справа № 450/3096/21 Провадження № 2/450/503/23
"09" жовтня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Мельничук І. І.
при секретарі Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, -
20.09.2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, яким позов задоволено.
25.09.2023 року на адресу суду представником позивача ОСОБА_6 скеровано заяву про винесення додаткового рішення, в якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 120 062, 88 грн.
Відповіднодо статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені, про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляд справи чи розгляд справи у її відсутності від відповідачів на адресу суду не надходило.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ході розгляду справи позивач зазначає, що очікує на понесення витрати на надання правничої допомоги.
Згідно із поданим розрахунком витрат понесених при розгляді справи № 450/3096/21 від 25.09.2023 року відповідно до Договору про надання юридичних послуг № 04/10-21 від 18.10.2021 року згідно із розрахунком загальної суми витрат, з врахуванням знецінення вартості грошей (розрахованої за офіційними даними НБУ) загальна сума витрат становить 111 130, 63 грн., з яких: 56 900,00 грн. витрати по підготовці цивільної справи; 38 918, 00 грн. адвокатський гонорар; 15 312, 63 грн. індексація витрат.
Оригіналами квитанції від 26.07.2021 року, та від 28.07.2021 року стверджується сплата позивачем судового збору при зверненні до суді із позовом у розмірі 2844,00 грн.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (статті 12 і 81);
Відповідно до частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частиною 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обгрунтованість доводів представника відповідача, суд приходить до висновку про те, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу на вказану позивачем суму є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, невідповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Враховуючи суть спору, який був розглянутий судом, беручи до уваги складність справи та час затрачений на надання професійної правничої допомоги, одночасно враховуючи що розгляд справи проходив у суді першої інстанції, у ході якого не було змінено предмету чи підстав спору, не було необхідним адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини, за відсутності у справі відзиву на позовну заяву на необхідності його спростування, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням наведеного, враховуючи що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, оскільки при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з відповідачів на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., що на думку суду є співмірним та справедливим з огляду на встановлені судом обставини справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2844, 00 грн.
Суд критично оцінює покликання позивача на понесення ним витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляд справи або підготовки до її розгляду у розмірі 8 932, 26 грн., оскільки здійснення таких зокрема щодо розгляду справи № 450/3096/21 позивачем належними у справі доказами не доведено.
Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 133, 141, 265, 270 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 25.09.2023 року.
СуддяІ. І. Мельничук