справа № 752/9466/22 головуючий у суді І інстанції Машкевич К.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 199 695 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 травня 2019 року ОСОБА_1 була прийнята до ТОВ НТК «Метрополія» на посаду перекладача комерційної дирекції з окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу генерального директора підприємства Куртєва В. №58-к від 20 липня 2020 року ОСОБА_1 встановлено дистанційну (надомну) роботу з 03 серпня 2020 року зі збереженням попередніх трудових функцій та умов оплати праці. Згідно наказу генерального директора підприємства Куртєва В. №21/к/тр. від 08 липня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. За час роботи відповідач не виплачував заробітну плату позивачу, в останній робочий день звільнення відповідач мав провести розрахунок з позивачем повністю, але всупереч чинного законодавства цього зроблено не було. На момент припинення трудових відносин у роботодавця виникла заборгованість перед позивачем із виплати останній нарахованої, але невиплаченої всієї заробітної плати у розмірі 199 695 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, що зазначені у позовній заяві та зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою важливі обставини, які мають вирішальне значення для правильного вирішення справи, а саме, що в графі розрахунків, наданих ТОВ НТК «Метрополія», призначення платежів не вказано, що таке нарахування є заробітною платою. Вказує на те, що позивачем дійсно отримувалися дані кошти, однак, це були кошти сторонніх осіб, які були співробітниками товариства, але це не була оплата заробітної плати виплачена позивачу.Будь-яких повідомлень чи розрахункових листів роботодавцем відносно працівника не здійснювалося, а саме, що вказані платежі від співробітників є оплатою заробітної плати позивачу. Суд також не врахував того, що з виписки по надходженням по картці позивача вбачається, що кошти від відповідача не надходили.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ НТК «Метрополія» вказує про те, що позивач визнає факт отримання грошових коштів. Належність вищезазначених коштів відповідачу, а також їх призначення для виплати заробітної плати позивачу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Отже, наявні у справі докази спростовують твердження позивача про те, що грошові кошти, які це були виплачені ОСОБА_1 є власними коштами сторонніх осіб, які були співробітниками товариства. Крім того, відповідач вказує, що у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена довіреність від ОСОБА_1 для уповноваження її рідного брата ОСОБА_2 на представлення її інтересів стосовно подання позовної заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також на підписання договору про надання правничої (правової) допомоги від її імені, тому подана позовна заява про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, подана особою, яка не має процесуальної дієздатності. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідає нормам процесуального та матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу генерального директора підприємства Куртєва В. №58-к від 20 липня 2020 року ОСОБА_1 встановлено дистанційну (надомну) роботу з 03 серпня 2020 року зі збереженням попередніх трудових функцій та умов оплати праці.

Згідно наказу генерального директора підприємства Куртєва В. №21/к/тр. від 08 липня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

З наданих представником позивача роздруківок з Пенсійного фонду України «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» за формою ОК-5 та форма ОК-7, заробітна плата за період з 02 травня 2019 року по 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 виплачена в повному обсязі.

Затримка виплат заробітної плати виникла з 01 січня 2021 року, а не за весь час роботи позивача, як зазначено в позовній заяві.Представник відповідача надав інформацію, що дана ситуація склалась у зв`язку з тим, що Товариство тривалий час перебувало під дією обставин непереборної сили (форсмажорних обставин), спричинених запровадженню карантину на всій території України та пов`язаних з ним низки обмежувальних заходів. Вищезазначені обставини призвели до низки судових рішень, винесених проти товариства, в результаті виконання яких, було накладено арешти на грошові кошти на рахунках відповідача, що в свою чергу призвело до неможливості своєчасно здійснювати платежі, зокрема з виплати заробітної плати.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, щодо факту наявності заборгованості по заробітній платі у відповідача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував, що позовну заяву подано особою, яка не має права її подавати.

Перевіряючи відповідність ухваленого рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону, а саме в частині наявності у представника повноважень на подання даного позову в інтересах ОСОБА_1 колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 подана і підписана представником ОСОБА_3 (а.с.3). На підтвердження своїх повноважень як представника позивача ОСОБА_3 надав договір №22/07 про надання правової (правничої) допомоги від 22 липня 2022 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 21).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Однак, в матеріалах справи відсутній ордер або довіреність на представництво інтересів позивача в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не перевірив належним чином повноваження представника позивача - ОСОБА_3 та ухвалою від 04 серпня 2022 року відкрив провадження за позовом, в якій зазначив про відповідність форми та змісту позовної заяви вимогам ст. 177 ЦПК України (а.с. 26), в подальшому розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 257 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року підлягає скасуванню із залишенням без розгляду позовної заявиОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 377, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.