Справа № 146/1411/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

21 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Томашпільського районного суду Вінницької області з цим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано наступним.

23 січня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

20 червня 2017 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно.

21 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54555289 про стягнення аліментів на підставі даного рішення.

Позивач вказує, що на даний час матеріальне становище відповідача значно покращилось, що підтверджується наступними фактами: 27 вересня 2022 року відповідачем було оформлено придбаний легковий автомобіль «АСURA», 18 липня 2023 року зареєстровано придбану відповідачем квартиру, 16 травня 2023 року відповідач був зареєстрований як ФОП, також у відповідача є бізнес у сфері будівництва, він рекламує послуги та виставив на продаж будинок.

Окрім сплати аліментів відповідач не приймає участі у вихованні сина не цікавиться його життям та не турбується про всебічний розвиток. Дитина потребує харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, ліків при хворобах. Аліментів які сплачує відповідач недостатньо для забезпечення навіть основних потреб сина.

27 жовтня 2023 року відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно заяви відповідач з вимогами позивача не погоджується, вказує, що сплачувати аліменти в розмірі 6000 гривень щомісячно не спроможний. Зазначає, що хоча й намагався займатися підприємницькою діяльністю, однак у нього не склалося та на даний час збирає документи для її припинення. Також повідомляє, що йому довелось запозичити гроші для ведення бізнесу.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 26 жовтня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 14 листопада 2023 року.

27 жовтня 2023 року відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, вказала, що дитина займається баскетболом, харчується у школі, витрати на що несе сторона позивача. Також вона платить за додаткові уроки англійської та математики. Дитина потребує ортопедичного взуття. Позивачка на даний час не працює, займається доглядом за дитиною. Всі витрати на дитину несе теперішній чоловік позивачки. Відповідач участі в життя дитини не бере крім сплати мінімального розміру аліментів. На даний час фінансовий стан відповідача покращився. Він веде бізнес, за минулий рік придбав авто та квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивача не погоджується.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , у його свідоцтві про народження батьками вказано сторін у справі.

Згідно витягу № 94 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.06.2017 року, яке набрало законної сили 11 липня 2017 року у цивільній справі № 146/679/17, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 23 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3 розірвано. Вирішено стягувати з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн (сімсот гривень) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 17 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відповіді МВС на запит № 171416078 від 14.08.2023 за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстровано автомобіль марки «АСURA» д.н.з. НОМЕР_1 2008 року виробництва. Відомостей про вартість автомобіля довідка не містить.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 345106361 від 04.09.2023 ОСОБА_9 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Дата державної реєстрації: 18.07.2023. Відомостей про вартість квартири довідка не містить.

Відповідно до податкової декларації ОСОБА_2 є ФОП. За 2 квартал 2023 року авансові внески склали 2680 грн, за 3 квартал 2023 року авансові внески вклали 4020 грн.

Згідно копії розписки від 03.03.2023 ОСОБА_10 надала в борг ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 30000 дол. США. Відмітки про нотаріальне посвідчення розписка не містить.

Згідно копії розписки від 01.06.2023 ОСОБА_10 надала в борг ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 дол. США. Відмітки про нотаріальне посвідчення розписка не містить.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 20.06.2017, аліменти із відповідача стягуються в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2023 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2023 рік" за пoданням Міністерства фінансів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст.8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. За ст. 4 вказаного закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Так, згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

За рішенням суду стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, оскільки, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, то обов`язок щодо належного виконання рішення суду, з врахуванням положень діючого законодавства, лежить безпосередньо на державному виконавцеві.

Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи те, що розмір аліментів який визначений на даний час менший передбаченого законом мінімуму, позивачем не доведено значного покращенняматеріального становища відповідача та можливості у відповідача сплачувати аліменти у вказаному у позові розмірі, відповідач позов не визнав та заперечив проти збільшення розміру аліментів, зважаючи на те, що відповідач є у працездатному віці та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 гривні, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 1073,60 грн.

Таким чином з ОСОБА_7 підлягає стягненню в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у справі № 146/679/17.

Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по справі № 146/679/17 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1073,60 гривень (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 паспорт № НОМЕР_2 виданий 03.08.2021 органом 3232, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідка про постійне проживання: № НОМЕР_4 , видана 24.09.2015 року органом 0501, РНОКПП: НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено: 15 листопада 2023 року

Суддя: О. В. Пилипчук