Справа №461/7130/23
Провадження №2/461/2681/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ігнат Т.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 04.09.2023 звернулась в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (далі - ПрАТ «АСК «Скарбниця»), в якому просить стягнути з відповідача на її користь 260 000 грн страхового відшкодування та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.12.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження. Вироком Сколівського районного суду Львівської області у справі №453/1076/22 у наведеній вище ДТП визнано винним ОСОБА_3 водія автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність водія автобуса на момент ДТП була застрахована у відповідачаПрАТ «АСК «Скарбниця». 03.05.2023 позивачка через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач листом від 01.08.2023 повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно вироку суду позивачка зазначила, що з обвинуваченим примирилась, претензій до нього не має. Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування безпідставною та такою, що грубо порушує її права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно розрахунку позивачки, загальний розмір відшкодування становить: 97 353,02 грн відшкодування витрат, понесених на лікування; 4 333,30 грн відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності; 234 000 грн відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності та 5 084,31 грн відшкодування моральної шкоди. Щодо ліміту відповідальності відповідача, вказує що такий встановлений розпорядженням Нацкомфінпослуг. З 21.09.2019 страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 №538, встановлені, зокрема, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260 000 грн на одного потерпілого, незалежно від кількості потерпілих. У зв`язку з наведеним, із покликанням на норми ст. ст. 999, 1187 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути страхове відшкодування, в межах ліміту відповідальності, в розмірі 260 000 грн.

Ухвалою від 05.09.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, ОСОБА_3 .

Від третьої особи ОСОБА_3 09.10.2023 надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначив, що вироком Сколівського районного суду Львівської області в справі №453/1076/22 його визнано винним у ДТП, в якому ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована у відповідача. Після ДТП та під час розгляду кримінальної справи в суді, він відшкодував потерпілій лише моральну шкоду, оскільки страхова компанія відшкодовує потерпілим тільки 5 % моральної шкоди від суми витрат на лікування. Такий розмір моральної шкоди не покриває моральних страждань, яких зазнала позивачка, а тому його обов`язком було відшкодувати розмір моральної шкоди в тій частині, яку страхова компанія не покриває. Водночас повідомив, що ним не було відшкодовано позивачці витрати на лікування, тимчасову та стійку втрату працездатності, оскільки такі витрати мають бути відшкодовані страховою компанією. Таким чином, ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі.

Від представника відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» адвоката Горбаєнко А.С. 01.11.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, із покликанням на таке. В ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у справі №453/1076/22, потерпіла ОСОБА_2 вказала, що до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальних та моральних претензій немає, з обвинуваченим примирилась, цивільний позов заявляти не буде. Отже, оскільки потерпіла (позивачка у даній справі) заявила про відсутність таких претензій до обвинуваченого, а обов`язок страховика на виплату страхового відшкодування є похідним від обов`язку особи на відшкодування завданої шкоди, відтак обов`язок на виплату страхового відшкодування у страховика припинився. Також представник вказує, що надані позивачкою підтвердження понесених нею витрат та необхідність їх здійснення не є належно підтвердженими документально відповідним закладом охорони здоров`я та є необґрунтованими, що призвело до завищення розмірів страхового відшкодування для позивачки. Зокрема, відповідач ставить під сумнів призначення лікуючим лікарем медикаментів (виробів медичного призначення), які передбачені Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», як безоплатні, та входять в програми державних фінансових гарантій медичного обслуговування.

Представник позивачки адвокат Макух А.В. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила такий задовольнити. Додатково пояснила, що при додаванні сум у представлених чеках витрат на лікування можливо допущена технічна помилка та такі становлять 97 332,89 грн.. Щодо розрахунку страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, такий здійснений за 19 календарних днів на підставі мінімальної заробітної плати встановленої на 2021 рік. Зазначила, що їй достовірно не відомий розмір отримуваної позивачем пенсії за попередній до настання страхового випадку календарний рік та наявність у неї інших доходів, їх розмір.

Представник відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» адвокат Горбаєнко А.С. в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності та в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду 09.10.2023, просив розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 999 ЦК України встановлено спеціальні правила, за яким законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), яким визначено як засади, так і процедуру отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

При цьому, згідно пункту 1.4 статті 1 вказаного Закону, особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) та інші особи, які правомірно володіють транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Окрім цього, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 19.12.2021 близько 14:00 год, керуючи автобусом марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» у населеному пункті с. Дубина Стрийського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «безпечна швидкість», «небезпека для руху», «перешкода для руху»); Розділу 2 п. 2.3 (б, д); Розділу 12 п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, які виразились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючи в межах населеного пункту, без причин технічного характеру, допустив зіткнення із попутним транспортним засобом марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_4 , який рухався попереду. Внаслідок такий дій ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Зокрема, внаслідок даної ДТП, пасажирка автомобіля марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала закриту черепно-мозкову травму, геморагічний забій тім`яної та лівої потиличної долі головного мозку, субарахноїдальний крововилив, набряк головного мозку, множинні закриті двобічні переломи ребер із двобічним гемотораксом, забій правої легені, перелом тіла лівої ключиці та лівої кульшової впадини з під звихом головки лівої стегнової кістки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 22.11.2022 (справа №453/1076/22) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року та 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 23.12.2022.

Цивільно-правова відповідальність власника автобуса марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , станом на момент наведеної вище ДТП була застрахована ПрАТ «АСК «Скарбниця» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1225367. Учасниками справи не оспорюється розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, згідно із вказаним полісом, яка становить 260 000 грн.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 цього Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 вказаного Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як вбачається зі змісту абзаців першого-третього пункту 36.2 статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

При цьому, вище вказаний порядок звернення потерпілого до страховика (в даному випадку до ПрАТ «АСК «Скарбниця») не є обов`язковим досудовим порядком врегулювання спору, який виключає право особи на безпосереднє звернення до суду з відповідним позовом, що підтверджується й постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

03.05.2023 позивачка ОСОБА_2 через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулась до відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 354 470, 63 грн, з яких: 97 353,02 грн відшкодування витрат, понесених на лікування; 4 333,30 грн відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності; 234 000 грн відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності та 5 084,31 грн відшкодування моральної шкоди.

Однак відповідач ПрАТ «АСК «Скарбниця», в особі голови правління Козакевича Р.В., листом від 01.08.2023 повідомив заявника про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно вироку суду позивачка зазначила, що з обвинуваченим примирилась, претензій до нього не має, цивільний позов заявляти не буде, що і виключає обов`язок страховика виплачувати страхове відшкодування.

Як вбачається із вироку Сколівського районного суду Львівської області від 22.11.2022, потерпіла ОСОБА_2 подала до суду заяву про проведення судових засідань без її участі. Додатково вказала, що до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальних та моральних претензій немає, з обвинуваченим примирилась, цивільний позов заявляти не буде.

Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати страхового відшкодування потерпілій у зв`язку із відсутністю до третьої особи (обвинуваченого) ОСОБА_3 будь-яких претензій майнового характеру, оскільки згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, діюче законодавство не передбачає, що будь-які інші обставини, зазначені у вироку суду є преюдиційними для суду.

В ході розгляду даної справи третя особа ОСОБА_3 надав свої письмові пояснення, зокрема про те, що не здійснював відшкодування завданої шкоди позивачці ОСОБА_2 , оскільки такий обов`язок має страхова компанія, а лише відшкодував частину моральної шкоди, за виключенням розміру моральної шкоди, яку зобов`язана компенсувати страхова компанія ПрАТ «АСК «Скарбниця».

Згідно із ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, зокрема, у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Всупереч наведеному, відповідачем ПрАТ «АСК «Скарбниця» не наведено підстав, передбачених ст. 991 ЦК України, для звільнення страховика від виплати страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_2 , а покликання представника відповідача на відсутність претензій останньої до винуватця ДТП, не звільняє від обов`язку страховика виплатити страхове відшкодування, з огляду на наведені вище норми чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, відповідачем ПрАТ «АСК «Скарбниця» безпідставно відмовлено ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування.

Щодо суми страхового відшкодування, суд зазначає таке.

Згідно положень статті 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але небільше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_7 проходила тривале лікування та реабілітацію у зв`язку з отриманими 19.12.2021 року тілесними ушкодженнями.

Позивачкою ОСОБА_2 заявлено до страховика вимогу про відшкодування 97 353,02 грн витрат на лікування, які вона обґрунтовує такими доказами.

З копій чеків, квитанцій, які надані до позовної заяви вбачається, що позивачка витратила на лікування 97 332,89 грн.

Не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про те, що витрати на лікування позивачки є завищеними, та представник ставить під сумнів призначення лікуючим лікарем медикаментів (виробів медичного призначення), які передбачені Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», як безоплатні, та входять в програми державних фінансових гарантій медичного обслуговування, оскільки представником відповідача не доведено належними доказами, що ті чи інші медикаменти чи вироби медичного призначення, про купівлю яких зазначено у платіжних документах позивачкою, відносяться саме до таких програм.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 97 332,89 грн, сплачених за лікування.

Окрім цього, згідно статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та дохід протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

З довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді №1422 від 18.04.2022 Комунального некомерційного підприємства «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» відокремлений підрозділ (ВП) лікарня Святого Луки, а також виписок із медичної картки стаціонарного хворого №2016 та №43626, вбачається, що ОСОБА_2 була тимчасово непрацездатною у період з 30.12.2021 по 17.01.2022 року, тобто 19 календарних днів.

Як вбачається з пояснень представника позивачки, розрахунок страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, наданий позивачкою, здійснений за календарні, а не робочі дні, та на підставі мінімальної заробітної плати встановленої на 2021 рік, а тому не приймається судом до уваги.

Згідно із виписками із медичної картки стаціонарного хворого №2016 та №43626, ОСОБА_2 пенсіонерка, не працює.

Також із зазначених виписок вбачається, що ОСОБА_2 не видавався листок непрацездатності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка є непрацездатною особою. При цьому вона не подала до суду доказів щодо розміру отримуваної нею пенсії, що позбавляє суд можливості встановити, що розмір пенсії, яку отримує позивачка, є меншою від встановленої на 2021 та 2022 мінімальної заробітної плати, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, так як позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині.

Окрім цього, згідно статті 26 цього Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №607304, ОСОБА_2 07.04.2022 встановлено І групу інвалідності «б», причина загальне захворювання, безтерміново.

Розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» на дату настання страхового випадку 19.12.2021, складав 6 500 грн, а отже розмір шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілою ОСОБА_2 становить 6 500 х 36 = 234 000 грн.

Стаття 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як встановлено судом, внаслідок порушення третьою особою ПДР України було спричинено шкоду здоров`ю позивачки. Вказані ушкодження здоров`я безумовно потягнуло за собою заподіяння потерпілій (позивачці у справі) моральної шкоди, яка полягає у порушенні її звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 моральну шкоду у заявленому нею розмірі в сумі 5 084,31 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами підстави, з огляду на які обов`язок страховика на виплату страхового відшкодування припинився, а також те, що розмір страхового відшкодування, заявлений позивачкою, не відповідає дійсним збиткам та нормам діючого законодавства.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, відтак такі підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» на її користь страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого в розмірі 260 000 грн.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із врахуванням наведеного вище, оскільки позивачка, на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову, із відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 2600 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» в дохід держави 2600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2023.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», , м.Львів, ву.Саксаганського, 5.

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.Б. Кротова