БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1845/23
Провадження № 2/497/662/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023р. позивачка звернулася до суду з уточненим вищезазначеним позовом, яким просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її бабусі - спадкодавиці ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що вона, позивач, є спадкоємцем за заповітом, але пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про існування заповіту вона не знала, знайшла його випадково в речах бабусі, коли прибирала її хату для продажу, а при зверненні до нотаріуса дізналася, що пропустила строк прийняття спадщини, і тому приватний нотаріус постановою відмовив їй у нотаріальному оформленні факту прийняття вказаної спадщини після смерті ОСОБА_3 - у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого чинним законодавством для звернення до нотаріуса з заявою. Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 вона, позивач, вважає пропущеним з поважної причини, тому змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту свого права на спадкування.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, про що надали суду відповідні заяви..

Вивчивши вимоги позову, дослідивши надані суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 07.06.2022р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №425, а.с.7), після її смерті відкрилася спадщина;

- згідно свідоцтва про народження матері позивачки - ОСОБА_2 (серії НОМЕР_2 , вид. 18.08.1974р. Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області, а/з№23, а.с.10), яка змінила своє прізвище після укладення шлюбу з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " (свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , вид.27.10.1991р. Оріхівською сільською радою радою Болградського району Одеської області, а/з№11), - її матір`ю є спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.11);

- згідно свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_1 (серії НОМЕР_4 вид. 10.01.1993р. Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з№1, а.с.6), - яка змінила своє прізвище після укладення шлюбу з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_6 " (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , вид.19.07.2012р. виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з№5, а.с.12), - іі матір`ю є ОСОБА_2 , тобто спадкодавець ОСОБА_3 є бабусею позивачки;

- згідно заповіту від 19.04.2022р., за р.№32, - спадкодавець ОСОБА_3 заповідала свої три земельні ділянки в розмірі 0,25 га, 1,20 га та 1,12га онучці - позивачці ОСОБА_1 (а.с.9);

- згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД№041509 від 01.09.2005., - спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належали три земельні ділянки: 1 - площею 0,25га з кадастровим номером :01:001:1076, 2 - площею 1,12га з кадастровим номером :01:001:0439, та 3 - площею 1,20га з кадастровим номером :01:001:2513 - що розташовані на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, з цільовим призначенням (використанням) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13);

- довідками старости Виноградненського старостинського округу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.07.2023р. за №473 та за №474 підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - сама (а.с.15-16);

- згідно акту опитування свідків від 31.07.2023р. - свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджують, що спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - є бабусею позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка разом зі своєю матір`ю після смерті бабусі брала участь в організації поховання спадкодавиці та справлянні за місцевими звичаями поминок, одночасно, за могилкою спадкодавиці доглядають її дочка ОСОБА_2 та онука - позивачка ОСОБА_1 . На початку червня 2023р. за вимогою родичів гр. ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і якиї був співмешканцем спадкодавиці, - позивачка зі своєю матір`ю вивозили речі померлої та звільняли будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та середі речей спадкодавиці ними було знайдено заповіт ОСОБА_3 на ім`я її онуки - позивачки ОСОБА_1 , яка на момент своєї смерті проживала у вищевказаному будинку сама (а.с.17);

- постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. №441/02-31р. від 25.07.2023р. - позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку, встановленого законом для звернення з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с.18);

- згідно відповіді, що була надана суду на ухвалу про витребування доказів нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., за вих.№536/01.16 від 23.08.2023р. - спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилися, спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не з`являлися;

- представник відповідача - т.в.о.голови Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та третя особа - ОСОБА_2 - надали суду заяви, згідно яких вони вимоги позивачки визнають в повному обсязі.

Оскільки відповідачі не надал суду заперечень щодо предмету позову, суду не надано відомостей, з яких би вбачалося, що визнання вимог позову порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, - суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті свої бабусі ОСОБА_3 , оскільки не відмовлялася від неї, за положеннями ст.1268ч.5 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від часу прийняття, але строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чинним законодавством встановлений у 6 місяців, який заявниця пропустила, проте, у даному випадку, суд визнає, що - з поважної причини - через її необізнаність про існування заповіту, про який, як вона стверджує у позові, вона дізналася лише нещодавно.

Оскільки позивач пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважної причини і ніхто не заперечує цього факту, інших спадкоємців майна спадкодавця, що звернулися з відповідною заявою до нотаріуса - судом не встановлено, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обгрунтованими.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців), оложеннями ст.ст.1220,1268ч.5 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, і, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Крім того, щодо судової практики, - судом з`ясовано, що Постановою від 21.09.2020р. КЦС ВС у справі №130/2517/18 (провадження №61-14962св19) зазначив наступне.

"Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті своєї баби, будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що він не мав права на спадщину за законом у першу чергу, не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до ст.63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд у своїх рішеннях керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19)".

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вищевказаною постановою наголосив, що на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини; а також, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини враховується свобода заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Матеріали даної справи не містять відомостей того, що позивачка була сповіщена нотаріусом про наявність заповіту бабусі на її ім`я, а також, що позивачці було роз`яснено, що, незважаючи на наявність заповіту, вона все одно має звернутися з відповідною заявою до нотаріуса. У зв`язку з зазначеним, спадкове майно, яке було позивачці заповідано її бабусею спадкодавицею, - позивачка прийняла фактично у спадщину але, оскільки вона з відповідною заявою до нотаріуса не зверталася, що підтверджується відсутністю спадкової справи, набуття нею права на спадщину відбулося з моменту смерті спадкодавиці.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Тобто, воля спадкодавця й є свободою заповіту та фундаментальним принципом спадкового права.

Оскільки позивачка стверджує, що їй не було відомо про заповіт і дізналася про наявність свого права на отримання у спадщину майна бабусі за заповітом після випадкового відшукання заповіту, - що підтверджують свідки, і, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою, - є поважною причиною, а тому суд дійшов висновку, що позивачка не втратила право на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку що, враховуючи відсутність відомостей стосовно наявності інших претендентів на спадщину, що відкрилася після смерті бабусі позивачки, вимоги позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки, фактично прийнявши спадщину та не відмовившись від неї, - не вчинила обов`язкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття з поважних причин.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку щодо поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, через що є обгрунтовані підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті її бабусі - спадкодавиці ОСОБА_3 .

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20,316-319,321,328,392, 1216-1218,1220-1223,1225,1233-1236,1247,1268,1270,1272,1296 ЦК України,ст.ст.1,2,12, 13,76-84, 89, 95, 247ч.2, 258-259, 263-266 , 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа ОСОБА_2

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ), додатковий строк три місяці для подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її бабусі - спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 02.10.2022 року.

Суддя А.В. Кравцова