Справа № 216/5456/22
Провадження № 2/216/1014/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

16 листопада 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

представника позивача Паламарчука С.М.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кривого Рогу справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «СОЮЗ-1» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позов до відповідача з вимогою, про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків в сумі 4963,34 грн, з урахуванням інфляційних втрат 1337,71 грн, штрафу 1489,01 грн, поштові витрати 17,00 грн, а всього 7807,06 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження оскільки наявний спір повинен вирішуватися господарським судом.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні поклався на розсуд суду, просив суд повернути сплачений ним судовий збір при подачі даного позову.

Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01;001:1385 площею 6,25 соток, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і є членом ОК «Садівницького товариства «СОЮЗ-1».

Розмір членських внесків складав:

Членський внесок 2015 рік 600,00 грн;

Членський внесок 2016 рік 935,00 грн;

Членський внесок 2017 рік 1195,00 грн;

Членський внесок 2018 рік 1480,00 грн;

Членський внесок 2019 рік 2070,00 грн;

Членський внесок 2020 рік 2070,00 грн;

Членський внесок 2021 рік 1800,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача, наведеного у позовній заяві, загальна заборгованість відповідача за членськими внесками за період з 01 грудня 2019 року по 15.07.2022 року становить 4963,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1337,71 грн., штрафу в розмірі 1489,01 грн., поштові витрати в сумі 17,00 грн та понесені ним судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

За змістом положень статті 4, ч. 1 ст. 20 та ст. 167 ГК України сторонами корпоративного спору є або юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), або учасники юридичної особи, які володіють корпоративними правами, у тому числі учасник, який вибув.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19) зроблено висновки про те, що «обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними».

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20),№695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20)зазначено, що «поняття «внутрішньостатутна діяльність» не використовується законодавством про кооперацію, при цьому йдеться про статутну мету або статутну діяльність. Така діяльність може стосуватися суб`єктивних прав та обов`язків особи (сплата членських внесків, управління юридичною особою тощо) і, загалом, такі відносини є корпоративними. Більш того, у правовій доктрині залежно від мети створення юридичної особи вже виділяють корпоративні спори, що виникають між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку (саморегулівні організації, споживчі, обслуговуючі кооперативи, кредитні союзи)».

За змістом ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна.

Статтею 1 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачено, що громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

У частині першій статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» закріплено, що громадські об`єднання утворюються і діють на принципах добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), прозорості, відкритості та публічності.

Згідно із Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до Єдиного державного реєстру станом на 26 вересня 2023 року керівником Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Союз-1» (код 24988803) є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 до 16 липня 2022 року був членом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Союз-1».

Згідно із п. 3.1 Статуту членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок у розмірах, визначених статутом Кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до п. 2.1 Статуту метою Кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Відповідно до п. 12.2 Статуту джерелами формування майна Кооперативу є: вступні, членські, та цільові внески його членів; майно, добровільне передане Кооперативу його членами; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

ОК «СТ «СОЮЗ-1» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача членських внесків, розмір та необхідність сплати яких визначені рішеннями загальних зборів членів Садового товариства та рішеннями правління даного товариства.

Отже, ОСОБА_1 є носієм певних корпоративних прав та відповідних корпоративних обов`язків, невиконанням яких з його боку обґрунтовано позовні вимоги, тобто існує спір щодо виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати членських внесків.

Відносини щодо стягнення заборгованості за членськими внесками стосуються діяльності ОК «СТ «СОЮЗ-1», оскільки несплата внесків впливає на можливість виконувати мету та завдання, задля реалізації яких й створено це Садове товариство.

Наведене свідчить про те, що спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов`язаних із діяльністю юридичної особи. Тобто спір між ОК «СТ «СОЮЗ-1» та ОСОБА_1 , як його членом, пов`язаний з корпоративними відносинами.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20),№695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20) про те, що відносини зі сплати членських внесків між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку, є корпоративними.

До також висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справа № 761/2739/20 (провадження №61-16613св21).

Таким чином, враховуючи суть спору, спрямовану на врегулювання інтересів сторін корпоративних відносин, суд приходить до висновку про неможливість вирішення цього спору у порядку цивільного судочинства, оскільки спір підвідомчий судам не цивільної, а господарської юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно із квитанцією (платіжна інструкція) № 179 від 21.11.2022 року позивачем ОК «СТ «СОЮЗ-1» при подачі позову було сплачено 2481,00 грн. судового збору. У зв`язку із закриттям провадження у справі, сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись, статтями 255, 256 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства задовольнити.

Провадження у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «СОЮЗ-1» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків - закрити.

Роз`яснити Обслуговуючому кооперативу «Садівниче товариство «СОЮЗ-1» право звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1) повернути Обслуговуючому кооперативу «Садівниче товариство «СОЮЗ-1» (код 24988803) з державного бюджету судовий збір у сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок), який був сплачений ним при подачі позову згідно квитанції (платіжна інструкція) № 179 від 21 листопада 2022 року на р/р UA0004644, код отримувача 37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу*;101; НОМЕР_1 ; судовий збір за позовом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «СОЮЗ-1», Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В. Онопченко