Справа № 634/1137/21
Провадження № 2/529/41/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Петренко Л.Є.

при секретарі Звягольській В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , -

встановив:

Представник позивача ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за послуги з газопостачання в сумі 7 998 грн. 43 коп., 3% річних в розмірі 428 грн., та інфляційних витрат 529 грн. 54 коп., а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначив, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харкова та Харківської області. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khqaszbut.104.ua).

ОСОБА_1 на підставі заяви про приєднання до умов договору розподілу природного газу від 01.02.2016 є споживачем послуг з розподілу такого, що надаються ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ". Однак, своїх зобов`язань в частині оплати вказаних послуг відповідач ОСОБА_1 не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 10.2018 по 12.2020 рік в розмірі 7998,43 грн., яка не погашена станом на момент подання даного позову до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім цього, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, позивачем нараховані 3 % річних в розмірі 428 грн., інфляційних втрат 529,54 грн.

На підставі відповідної заяви позивача, Сахновщинським районним судом Харківської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Вказаний судовий наказ, на підставі поданої заяви боржника, ухвалою суду від 19.04.2021 скасовано.

На даний час, відповідачем ОСОБА_1 заборгованість за послуги розподілу природного газу не погашено.

Вказані обставини і слугували підставою для зверненням з даним позовом до суду.

02.11.2021 ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі, та визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.11.2021 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, у якому остання зазначила, що позовні вимоги заявлені до неї не визнає, оскільки вона з червня 2016 року і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_1 . Їй та її синові на підставі права власності на спадкове майно, успадковане нею після смерті чоловіка, належить частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де і виникла заборгованість за послуги газопостачання. Іншим співвласником даного будинку є ОСОБА_3 - брат покійного чоловіка, який там проживає.

Також вказує, що вона жодної заяви про приєднання до умов договору постачання природного газу не підписувала, а така містить підпис, який їй не належить. Жодних вимог про оплату заборгованості вона від відповідача не отримувала. Тому з огляду на вказане відповідач ОСОБА_1 вважає, що між нею та відповідачем відсутні договірні відносини, послуги з газопостачання не отримувала, а достовірних доказів про наявність у неї такої заборгованості останній не надав.

В подальшому, 07.12.2021 ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області, задоволено клопотання представника позивача та до справи залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 , як співвласника будинковолодіння в якому утворилась заборгованість.

Представником позивача ОСОБА_4 подано відповідь на відзив, де остання окрім іншого зазначила, що позовні вимоги є обґрунтованими, а на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Також посилалась на розділ ІІІ ч. 9 Правил постачання природного газу, у разі звільнення займаного приміщення, побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це діючого постачальника не пізніш ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та остаточно з ним розрахуватись за договором на постачання природного газу до вказаного споживачем дня звільнення приміщення. В разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем діючого постачальника про звільнення приміщення, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором постачання природного газу.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду В.Князєва від 14.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Сахновщинського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

02.09.2022 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області справу прийнято до свого провадження та призначеного до судового розгляду.

01.03.2023 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області задоволено клопотання представника позивача та залучено до розгляду справи у якості співвідповідача ОСОБА_2 , який є співвласником будинковолодіння в який надаються послуги з розподілу природного газу.

20.03.2023 представником позивача подано уточнену позовну заяву, якою зокрема просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 7 998 грн. 43 коп., 3% річних - в розмірі 428 грн. та інфляційні витрати - 529 грн. 54 коп., а також сплачений судовий збір. Підстави, звернення до суду та саме обгрунтування позову, представник позивача ТОВ "Харківгаз Збут" не уточняв.

10.04.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позов у якому він загалом зазначає, що заперечує проти уточнених позовних вимог, з підстав які зазначених у вказаному відзиві.

Суд звертає увагу на те, що вказаний відзив на позов не підписаний самим відповідачем ОСОБА_2 , до такого не додані підтвердження його надсилання іншим сторонам по справі. Тому, враховуючи викладене та на підставі ст.126 ЦПК України відзив на позов, поданий відповідачем ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Харківгаззбут» не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить з відповідачів стягнути заборгованість за послуги газопостачання.

Відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про поважність причин такої суду не повідомили, однак про дату та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, що вбачається з поштових повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Однак до суду повернуто конверти із судовими повістками, які надсилались відповідачу ОСОБА_3 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того відповідач ОСОБА_3 повідомлений про розгляд справи, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення.

Судом не встановлено підстав, відповідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, які б перешкоджали розгляду справи по суті.

Заяв чи будь яких клопотань відповідачі до суду не подали, про поважність неявки суд не повідомили.

З огляду на вказані обставини, у відповідності п. 1 ч. 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по справі, які були належним чином повідомленими про розгляд вказаної цивільної справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.02.2016 відповідачка ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 №2498 на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою : www/khgaszbut.104.ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності: Слобідський край від 31 грудня 2015 №156, приєдналась до умов договору розподілу природного газу у приватний будинок. АДРЕСА_2 (а.с.7).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 1/12 частини такого, ОСОБА_2 1/12 частини будинку, та ОСОБА_3 2/6 частини.

Згідно розрахунку за особовим рахунком № НОМЕР_1 по абоненту ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 09.2018 по 10.2020 заборгованість за розподіл (доставку) природного газу становить 7 998 грн 43 коп.(а.с.5).

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз Збут» надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу в якій повідомило останню про наявність боргу за розподіл природного газу, що станом на 31.12.2020 року становить 7 998 грн. 43 коп. та необхідність сплатити вказану заборгованість.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 19.04.2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз Збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України « Про житлово- комунальні послуги» № 2189- VIII від 09.11.2017 споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.2 ч. ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Пунктом 14 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

Пунктом 17 Розділу III Правил, встановлює, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення.

Відповідно до абз. 2 п. 22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно ч.1 ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст.. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Абзацами 4,5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідачами не надано доказів, що вони звертались із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, не заслуговують на увагу твердження зазначені у відзиві на позов.

Також твердження відповідачки ОСОБА_1 щодо того, що у заяві-приєднанні міститься не її підпис, не підтверджено матеріалами справи, на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 доказів не надано.

Станом на 31.12.2020 заборгованість відповідачів за послуги розподілу природного газу становить 7 998 грн. 43 коп.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, виходячи з сукупності всіх обставин справи, які взаємоузгоджені між собою, відповідачі, які є співвласниками домоволодіння, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконували, а саме систематично не сплачували вартість послуг з газопостачання, внаслідок чого мають заборгованість перед позивачем в сумі 7 998 грн. 43 коп., за період з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року, яка самими відповідачами не спростована.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Вимоги ст. 322 ЦК України визначають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Стаття 360 ЦК України вказує, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 1/12 частини такого, ОСОБА_2 1/12 частини будинку, та ОСОБА_3 2/6 частини.

Отже, у зв`язку з тим, що за адресою: АДРЕСА_3 , надавалися послуги з газопостачання за спірний період, а між сторонами, які є на даний час співвласниками, не було укладено будь-яких договорів щодо утримання будинковолодіння, суд дійшов висновку, що співвласники даного будинку несуть спільний обов`язок щодо утримання нерухомого майна, що перебуває у них на праві спільної часткової власності, відповідно до частки кожного з них у праві спільної часткової власності.

При цьому, суд зазначає, що такий обов`язок не припиняється у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали з червня 2016 року у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , так як згідно ст. 322 ЦК України право власності зобов`язує володільця майна утримувати своє майно та оплачувати відповідні комунальні послуги.

Не проживання власника не свідчить про відсутність обов`язку у останнього як власника майна утримувати житло, що підтверджується ч.2 ст. 317 ЦК України, згідно з якою на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС КЦС по справі № 522/8599/15-ц ( провадження № 61-18382 св18) від 12.09.2018 року.

Відповідно до розділу ІІІ частини 9 Правил постачання природного газу, у разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це діючого постачальника не пізніше ніж за двадцять робочих днів до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за договором на постачання природного газу до вказаного споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем діючого постачальника про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором на постачання природного газу, виходячи із умов договору. При цьому договір постачання природного газу з новим споживачем укладається після розірвання договору на постачання із споживачем, який звільняє приміщення.

Стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає що, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже ураховуючи, що предметом позову є вимоги про стягнення боргу за зобов`язаннями, пов`язаними з утриманням спільного майна, відповідальність відповідачів у цій справі має бути пропорційною, відповідно до частки кожного з них у праві спільної часткової власності на житловий будинок.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на момент нарахування спірної заборгованості, співвласник будинку ОСОБА_2 був неповнолітнім.

З аналіз змісту статей 32, 33 ЦК України та частини третьої статті 156 Житлового кодексу Української РСР вбачається, що неповнолітні власники не несуть самостійного обов`язку щодо утримання майна, а відтак обов`язок сплати суми боргу, яка припадає на 1/12 частку ОСОБА_2 у праві спільної власності на квартиру, слід покласти на його матір ОСОБА_1 , як законного представника свого сина.

Отже, вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, та те, що співвласники будинку за адресою: АДРЕСА_3 , несуть спільний обов`язок щодо сплати заборгованості за поставлений природний газ, відповідно до частки кожного з них у праві спільної часткової власності, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за поставлений газ слід задовольнити частково, а саме в частинах належних відповідачам часток.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню основний борг в сумі 2 666 грн. 14 коп., який є пропорційним належній йому частці житлового будинку - 2/6.

При цьому, борг відповідачки ОСОБА_1 складає суму пропорційну її частки 1/12, а також суму боргу відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропорційну його частці у майні 1/12, який на момент виникнення заборгованості був неповнолітнім та в загальному становить 1333 грн. 07 коп. ( 666 грн. 53 коп. (1/12) + 666 грн. 53 коп. (1/12)).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимоги кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 такі в сумі 142 грн. 67 коп. та інфляційні витрати - 176 грн. 51 коп., що пропорційно його 2/6 часткам у праві власності на житловий будинок, а з відповідачки ОСОБА_1 таку суму, пропорційну її частці у праві власності, а також суми нарахованої в період неповноліття її сина відповідача ОСОБА_2 , який є співласником цього майна, та становить в загальному 88 грн. 26 коп. (44 грн. 13 коп. (1/12) + 44 грн. 13 коп. (1/12)) - інфляційні втрати, та 3% річних - 77 грн. 33 коп. (38 грн. 67 коп. (1/12) + 38 грн. 67 коп. (1/12)).

Що стосується заяв відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо застосування строку давності до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно з положенням ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки ст.. 257 ЦК України.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 43 рішення від 29 січня 2013 року за заявою № 66610/09 у справі «Золотас проти Греції»).

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У статті 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 зроблено висновок, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовуватися згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом 08.10.2021 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2018 по 01.10.2020, тобто в межах строку позовної давності.

Отже, заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності щодо даної позовної вимоги є не обгрунтованою, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», пропорційно частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за послуги газопостачання станом на жовтень 2020 року, а саме: 2 666 грн. 14 коп. основного боргу; 176 грн. 56 коп. - інфляційних витрат, 142 грн. 67 коп. - 3% річних, та судовий збір 1421 грн. 33 коп., а всього 4 406 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , в тому числі і як із законного представника ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», пропорційно частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за послуги газопостачання станом на жовтень 2020 року, а саме: 1 333 грн. 07 коп. основного боргу; 88 грн. 26 коп. - інфляційних витрат, 71 грн. 33 коп. - 3% річних, та судовий збір 710 грн. 67 коп., а всього 2 203 грн. 33 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча Л.Є. Петренко