Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/3942/2023 Справа № 641/7272/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінська І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Липка Олега Юрійовича до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Так, статтями 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Тобто, фактичною передумовою судового розгляду справи є наявність спору про право (для справ позовного провадження). Спір повинен мати правовий характер, тобто стосуватися прав, обов`язків, свобод чи інтересів конкретної особи.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Так позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Дослідивши зміст позовної заяви, судом встановлено відсутність обґрунтування та викладу обставин щодо вимог позивача у частині визначення місця проживання дитини разом з ним, при цьому, не зазначено, яким чином відповідач порушує право позивача, за захистом якого виникла необхідність звернутися до суду, що свідчить про відсутність спору між сторонами у цій частині.

Суд зазначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Так, у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21 грудня 2007 року вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Відповідно до частини першої та другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення

У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження N 61-14859св19) вказано, що лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Так, позивачем надано суду копію договору про участь у вихованні дитини матері, яка проживає окремо від дитини, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Балух Н.В. 03.10.2023 року р.№ 1127. Відповідно до п. 2 цього Договору сторони домовились, що їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживатиме спільно з батьком.

Тобто між сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини, а також участі батьків у забезпеченні умов життя дитини. З позовної заяви не вбачається порушення (або невизнання) права позивача з цього приводу, а тому відсутні підставі для звернення до суду за відповідним захистом.

Вимоги про захист прав на майбутнє не кореспондуються з нормами чинного законодавства України.

Слід зазначити, що у разі наявності спору щодо визначення місця проживання дитини, предметом доказування у цих справах, зокрема, є: той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні; факти порушення одним з батьків обов`язків щодо виховання та розвитку дитини (ухилення від виконання батьківських обов`язків, фізичні покарання дитини, будь-які види експлуатації дитини); факти використання одним з батьків форм та методів виховання, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; факти звернення матері, батька дитини або самої дитини за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; факти здійснювання батьківських прав всупереч інтересам дитини.

Таким чином, позивачу слід викласти обставинами, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, зазначивши докази, що підтверджують обставини, вказані на обґрунтування таких вимог.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175,177,185,260,261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Липка Олега Юрійовича до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення місця проживання дитини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя -І. В. Зелінська