Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
Постанова

Іменем України

14 лютого 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2603/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

від 28 липня 2022 року про призначення експертизи

в складі судді Бусик О. Л.

у цивільній справі №757/18319/21-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Печерської районної в м. Києві державної адміністрації

про визнання недійсними розпорядження, свідоцтва про право власності та договору дарування

У С Т А Н О В И В:

07 квітня 2021 року ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_5 , опікуном якого він є на підставі рішення суду, під час написання заяви на приватизацію квартири від 22.09.1995 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Печерської РДА у м. Києві, в якому просив визнати недійсним розпорядження про приватизацію квартири, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерської районної державної адміністрації м. Києва від 25.10.1995 №1928; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 25.10.1995 на ім`я ОСОБА_5 та членів його сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири, укладений 20.02.2011 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 , а також залучено правонаступника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_2 (том 1, а. с. 139-140).

29 червня 2022 року позивач подав до суду клопотання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав вважати, що через свій психічний стан ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент написання заяви про приватизацію квартири від 22.09.1995 та подання її до органу приватизації не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Позивач, посилаючись на те, що з`ясування даних обставин має значення для справи та потребує спеціальних знань, просив призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року клопотання позивача задоволено та призначено у справі судово-психіатричну експертизу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Як на підставу скасування ухвали ОСОБА_1 посилалася на те, що суд першої інстанції вирішив клопотання про призначення експертизи за її відсутності та відсутності її представника, чим фактично позбавив на подання заперечень на таке клопотання, права запропонувати суду питання, як слід поставити експерту, що призвело до порушення принципу змагальності та рівності сторін. Додала, що в день постановлення оскаржуваної ухвали нею на офіційну електронну пошту суду було подано клопотання про відкладення розгляд справи з об`єктивних та поважних причин, однак суд це клопотання не розглянув та безпідставно не задовольнив.

Вказувала, що ухвала суду про призначення експертизи не відповідає нормам ст. 103, 104, 260 ЦПК України, оскільки не містить описової частини; в мотивувальній частині ухвали не зазначено закон, яким керувався суд при постановленні ухвали, в резолютивній частині не зазначено висновків щодо результатів розгляду клопотання позивача.

Звернула увагу, що суд застосував норми процесуального права, які не підлягали застосуванню, а саме положення ст. 116, 117 ЦПК України, які регулюють порядок забезпечення доказів, тоді як позивач не звертався до суду з клопотанням про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи. Також суд обґрунтовує ухвалу посиланням на статті 143, 144, 202, 203 ЦПК України, якими регламентовано застосування заходів процесуального примусу та порядок проведення врегулювання спору за участю судді.

На думку скаржника, це свідчить про те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали не вказав закон, яким керувався, та помилково зазначив не ті норми процесуального закону.

Суд безпідставно призначив у справі судово-психологічну експертизу, тоді як закон передбачає наявність такого виду експертиз, як судово-психіатрична. А мотивувальна та резолютивна частини ухвали суперечать одна одній в частині виду експертизи.

Суд в порушення вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України фактично з власної ініціативи зібрав докази у справі, а саме матеріали цивільної справи №757/44550/16-ц та в подальшому направив їх для проведення експертизи.

Також, як на підставу скасування ухвали суду посилалася на те, що даний спір є третім спором, ініційованим ОСОБА_5 та його правонаступниками з приводу оскарження з різних підстав одного й того ж самого свідоцтва про право власності та договору дарування.

Вважала, що даний спір, призначення в ньому експертизи та зупинення провадження необхідні позивачу для створення штучних підстав для затягування розгляду цивільної справи №757/16768/20-ц за позовом ОСОБА_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, предметом якої також є частина спірної квартири та створення перешкод для набуття відповідачами у даній справі права власності на цю ж частину спірної квартири.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволення клопотання про призначення експертизи.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній. Пояснив, що інші відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обізнані про день, час та місце розгляду справи, але не змогли з'явитися в судове засідання. Вважав, що можна розгляд справи провести без їх участі.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідач - Печерська РДА у м. Києві, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів, які не з'явилися в судове засідання, і не направили своїх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для повного встановлення обставин справи та вирішення спору необхідні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.

Як закріплено у ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5).

Зокрема, в ч. 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично предметом спору є квартира АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати недійсними: розпорядження про приватизацію квартири від 25.10.1995, видане на підставі заяви ОСОБА_5 про приватизацію; свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 25.10.1995 та договору дарування 1/3 частини спірної квартири, укладеного 20.02.2011 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з підстав передбачених ст. 225 ЦК України, адже в момент написання заяви про приватизацію квартири ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними

Беручи до уваги обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, доведенню підлягає встановлення психічного стану ОСОБА_5 на момент написання заяви про приватизацію спірної квартири.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення у справі судово-психіатричної експертизи, оскільки для правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання.

Доводи апеляційної скарги, що скаржнику не було відомо про розгляд судом клопотання про призначення експертизи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості запропонувати питання, які необхідно поставити експерту, не є підставою для скасування ухвали суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні (том 1, а. с. 46). В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - Дрозд І. В. неодноразово зверталася до суду з різними заявами та клопотаннями. Зокрема адвокат Дрозд І. В., як представник ОСОБА_1 , 20 травня 2021 року подавала до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі до вступу у справу правонаступника ОСОБА_6 та заяву про ознайомлення з матеріалами справи (том 1, а. с. 53-59).

За клопотанням адвоката ОСОБА_1 - Дрозд І. В. ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2021 зупинено провадження у справі (том 1, а. с. 65).

У вересні 2021 року адвокат ОСОБА_1 - Дрозд І. В. зверталася до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі, за наслідками розгляду якого судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі т призначено справу до розгляду в судовому засіданні (том 1, а. с. 94-97).

Крім того, 22 червня 2022 року ОСОБА_1 особисто зверталася до суду з клопотанням про відкладення судового засідання призначеного на 29.06.2022 (том 1, а. с. 180).

Також, в день постановлення оскаржуваної ухвали - 28.07.2022 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_10 подав клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 28 липня 2022 року (том 1, а. с. 211-215). В клопотанні про відкладення судового засідання представник зазначив, що з поважних причин не має можливості взяти участь в судовому засіданні 28.07.2022, та повідомив про те, що 20.07.2022 він ознайомився з матеріалами справи.

За приписами ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд даної справи, в тому числі про судове засідання, призначене на 28.07.2022, в якому постановлено оскаржувану ухвалу. А відтак відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо повідомлення учасників про розгляд справи.

Щодо доводів скаржника на те, що суд розглянувши клопотання про призначення експертизи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , позбавив її права на подання заперечень проти клопотання про призначення експертизи та права на запропонування суду питань експерту колегія суддів вважає, що такі доводи є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи з клопотанням про призначення експертизи позивач звернувся 29.06.2022. А як вже вказувалося вище, представник скаржника 20.07.2022 знайомився з матеріалами справи, будучи обізнаним про судове засідання призначене на 28.07.2022. Проте, не подавав до суду будь-яких заперечень з приводу клопотання про призначення експертизи або переліку питань, які необхідно поставити експерту, а лише в день судового засідання (28.07.2022) подав клопотання про відкладення судового засідання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення принципу змагальності та рівності учасників процесу.

Доводи апеляційної скарги, що ухвала суду про призначення експертизи не відповідає вимогам статті 260 ЦПК України, якою визначено зміст ухвали, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали, остання містить вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Посилання скаржника на те, що оскаржувана ухвала не містить висновків щодо результатів розгляду клопотання та в мотивувальній частині не зазначено закон, яким керувався суд, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки як вбачається зі змісту ухвали, суд зазначив обставини, на які посилався позивач у позовній заяві та навів норми процесуального права, якими врегульовано порядок вирішення питання про призначення експертизи, на підставі чого і дійшов висновку про необхідність призначення експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_5 в певний момент, оскільки з'ясування таких обставин має значення для правильного вирішення спору та потребує спеціальних знань у галузі медицини.

Доводи апеляційної скарги, що суд застосував норми процесуального права, які не підлягали застосуванню, а саме положення ст. 116, 117 ЦПК України (порядок забезпечення доказів) та положення ст. 143, 144, 203 ЦПК України (порядок застосування заходів процесуального примусу та врегулювання спору за участю судді) колегія суддів відхиляє.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд посилається на положення ч. 2 ст. 116 ЦПК України, якою врегульовано підстави та порядок забезпечення доказів, а також на положення статті 143 ЦПК України, в якій згідно діючого ЦПК України визначено підстави і порядок застосування заходів процесуального примусу.

Разом з тим, посилання суду на положення ч. 2 ст. 116 ЦПК України не свідчить про неправильне застосування судом норм процесуального права, як помилково вважає скаржник, оскільки за приписами цієї норми, способами забезпечення судом доказів, окрім іншого, є також і призначення експертизи. А як вказувалося вище, позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи, яке було вирішено судом позитивно.

Посилання скаржника на те, що позивач безпосередньо не заявляв клопотання про забезпечення доказів, а звернувся з клопотанням про призначення експертизи, з огляду на викладене не свідчать про порушення судом норм процесуального права та відповідно не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Щодо посилання в оскаржуваній ухвалі на положення статті 143 ЦПК України, якою визначено підстави і порядок застосування заходів процесуального примусу, то слід зазначити, що хоч судом і зазначено дану норму (ст. 143 ЦПК), але поряд з цим викладено зміст статті 103 ЦПК України, якою регламентовано призначення експертизи судом. Тобто фактично судом допущено технічну помилку в написанні норми закону.

При цьому, про те, що судом допущено технічну помилку в написанні норм процесуального права зазначив і сам скаржник в апеляційній скарзі. А тому аргументи про те, що суд в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не вказав закон, яким керувався, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно призначив у справі судово-психологічну експертизу теж не є підставою для скасування ухвали, оскільки в мотивувальній частині зазначено про доцільність призначення судово-психіатричної експертизи, а в резолютивній частині ухвали допущено описку про призначення судово-психологічної експертизи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд в порушення вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України з власної ініціативи зібрав докази, а саме витребував матеріали справи №757/44550/16-ц та направив їх разом з даною справою для проведення експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2022 позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів (том 1, а. с. 191-194). В даному клопотанні просив витребувати з Печерського районного суду м. Києва оригінал висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 18.04.2017, який зберігається в матеріалах цивільної справи №757/44550/16-ц.

Листом від 05.07.2022 суд направив запит про витребування матеріалів справи №757/4450/16-ц (том 1, а. с. 196).

З наведеного слідує, що справу №757/4450/16-ц судом витребувано за клопотанням позивача та в подальшому із справою, яка переглядається, на підставі оскаржуваної ухвали направлено для проведення судово-психіатричної експертизи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що даний спір та призначення в ньому за клопотанням позивача експертизи фактично необхідний останньому для затягування розгляду іншої цивільної справи, яка теж знаходиться в провадженні Печерського районного суду м. Києва, а саме №757/16768/20-ц, та в якій вимоги пред'явлено до ОСОБА_2 (позивач у даній справі) та предметом спору теж є частина спірної квартири у даній справі, оскільки під час вирішення процесуального питання щодо призначення експертизи суд не встановлює обставин обґрунтованості позовних вимог, а керується положеннями параграфу 6. Висновок експерта Глави 5 "Докази та доказування" ЦПК України, яким визначено порядок та підстави призначення судом експертизи.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які заслуговують на увагу судової колегії.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що на час розгляду справи апеляційним судом, в матеріалах справи вже наявний Висновок судово-психіатричного експерта №74 від 08.12.2022, який надано за результатами проведення експертизи на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2022 (том 1, а. с. 218-222).

Та обставина, що на час розгляду судом апеляційної скарги в матеріалах справи вже наявний висновок експерта, виникла з тих підстав, що апеляційну скаргу на ухвалу суду ОСОБА_1 16.09.2022 було подано безпосередньо до апеляційного суду, на що Київським апеляційний судом 19.09.2022 витребувано матеріали даної справи, та 28.09.2022 отримано відповідь від Печерського районного суду м. Києва про те, що матеріали справи направлено для проведення експертизи. Після проведення експертизи матеріали справи повернулися до Печерського районного суду м. Києва та 01.02.2022 були передані до Київського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 28.07.2022.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...