Справа № 709/1281/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агроко" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

СТОВ "Агроко" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики та штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами було укладено договір позики №6 від 24 січня 2023 року. Згідно умов договору позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000 грн. Відповідно до п. 4.3 договору, оскільки позичальник являється працівником господарства - позикодавця, то у випадку звільнення позичальника, сума позики має бути повернута в день звільнення незалежно від закінчення 6 місячного строку. 31 березня 2023 року між позивачем та відповідачем було припинено трудові відносини. Відповідач повернув частину боргу у розмірі 1650,70 грн, а залишок суми позики у розмірі 6349,30 грн є неповернутою. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивач направив претензію про повернення коштів. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування.Враховуючи викладене, посилаючись на приписи законодавства позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6349,30 грн., а також судовий збір.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У судове засідання сторони не викликалися.

Віповідач про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України судрозглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу СТОВ "Агроко" № 412-к від 15 грудня 2022 року ОСОБА_1 прийнято на посаду тваринника ОСОБА_2 (а.с. 21).

24 січня 2023 року між СТОВ "Агроко" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 6 (а.с. 16).

Відповідно до п. 2.1 вказаного вище договору розмір позики становить 8000 грн., строк надання позики становить 6 місяців (п.4.1 договору).

Пунтком 4.3 передбачено, що оскільки позичальник являється працівником господарства - позикодавця, то у випадку звільнення позичальника з роботи з будь-яких підстав, ця сума позики має бути повернута в день звільнення незалежно від закінчення 6 місячного терміну, встановленого в п. 4.1 договору.

Згідно з наказом СТОВ "Агроко" № 75-к від 31 березня 2023 року трудовий договір з ОСОБА_1 розірвано у відповідності до п. 4 ст. 40 КЗпП України; кошти за невикористану відпустку утримати на користь товариства в рахунок погашення позики, наданої ОСОБА_1 (а.с. 22).

Відповідач отримав від позивача обумовлену договором суму позики в розмірі

8000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25 січня 2023 року (а.с. 18).

З позову вбачається, що відповідач повернув частину вказаного боргу в розмірі

1650,70 грн., а тому заборгованість складає 6349,30 грн.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-487цс17).

При цьому згідно з положеннями ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, тобто він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З цього слідує, що відповідні договори позики є чинними та ніким неоспореними.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановленні строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором позики, а тому порушене право позивача підлягає захисту судом, та суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь СТОВ "Агроко" ()

заборгованість за договором позики від 24 січня 2023 року у розмірі 6349,30 гривень та судовий збір в розмірі 2684 гривень, а всього стягнути 9033,30 гривень (дев`ять тисяч тридцять три гривні 30 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя В. В. Левченко