ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Чернівці справа №726/1298/22

провадження №22-ц/822/857/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивачів ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2

учасники справи:

позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інтереси яких представляє адвокат Дубець Оксана Степанівна на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 23 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на квартиру, головуючий в суді першої інстанції суддя Байцар Л.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до АТ «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на квартиру.

Посилалися на те, що 03 липня 2006 року між Акціонерним

комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 був укладений договір кредиту №89, згідно з умовами якого ОСОБА_6 отримала кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США.

3 метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та позивачами був укладений іпотечний договір №89.

Відповідно до договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позивачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1993 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №297161883 від 31 січня 2022 року позивачам стало відомо, що право власності на вказаний вище предмет іпотеки належить на праві власності АТ «Альфа Банк» на підставі рішення приватного нотаріуса Козлової Н.В. про державну реєстрацію від 21 квітня 2021 року за індексним номером 57782106. Підставою виникнення права власності банку на спірну квартиру зазначений - дублікат договору іпотеки, серія та номер 275, виданий 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В.

Позивачі вказують, що ними не було отримано письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття на нього права власності. Також вказують, що відсутня інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог та про оцінку майна предмету іпотеки на момент переходу права власності. Крім того

позивачі вважають, що в даній справі слід дослідити питання розміру самої заборгованості за кредитним договором, оскільки не зазначення іпотекодержателем у своїх вимогах складових заборгованості унеможливлює заперечення цієї заборгованості. Також, сама сума заборгованості не є безспірною на момент здійснення державної реєстрації, що в свою чергу

мало бути підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації.

Згідно уточнених позовних вимог від 24 березня 2023 року, просили скасувати реєстрацію права власності, вчинену 21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариство «Альфа-Банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк»; стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на їх користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 23 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до АТ «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на квартиру відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилаються на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі наводять обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивують тим, що із наданих державному реєстратору документів вбачається, що АТ «Альфа-Банк» направляв іпотекодавцям повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) двічі. Перше повідомлення від 22 липня 2020 року було направлене 27 липня 2020 року, друге - від 23 жовтня 2020 року було направлене 09 листопада 2020 року.

На підтвердження отримання іпотекодавцями, позивачами по справі, письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, АТ «Альфа-Банк» надав приватному нотаріусу вкладення у цінні листи від 27 липня 2020 року та від 09 листопада 2020 року, реєстри (цінних) поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 27 липня 2020 року та 09 листопада 2020 року, списки згрупованих відправлень та конверти в яких відправлялись повідомлення, з причинами невручення їх адресатам та повернення відправнику.

Так, всі конверти, які відправлялись 27 липня 2020 року на ім`я позивачів, повернулись відповідачу з відміткою, що адресат відмовився від одержання. Наразі встановити чому саме така відмітка була зроблена працівниками пошти на конвертах неможливо, оскільки жодне із відправлених повідомлень не вручалося позивачам та вони не відмовлялись від їх отримання. Встановити добросовісність виконання працівниками пошти своїх службових обов`язків неможливо. Однак, слід зазначити, що при врученні цих відправлень відбулось порушення Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 (далі - Правила № 270).

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Із наданих відповідачем доказів про направлення на адресу позивачів рекомендованих відправлень від 27 липня 2020 року не можливо встановити, що ці поштові відправлення вручались саме позивачам, оскільки на жодному документі не зазначені прізвища позивачів і що саме вони відмовились від отримання поштових відправлень.

Отже, з аналізу наведених правил вручення поштових відправлень вбачається, що у випадку, якщо одержувач відмовився від отримання поштового відправлення та відмовився засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, таке відправлення повинно зберігатись об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, що в свою чергу надає можливість та час одержувачу прийняти рішення про отримання поштового відправлення.

Як вбачається із відміток, зроблених на поштових відправленнях від 27 липня 2020 року, відмітки про те, що одержувачі відмовились приймати поштові відправлення зроблені 13 серпня 2020 року, підписи одержувачів про те, що вони відмовляються приймати поштові відправлення, відсутні, особи самих одержувачів також не встановлені. З наведеного слідує, що поштові відправлення від 27 липня 2020 року повинні були зберігатись об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Проаналізувавши відмітки, зроблені на конвертах, які були відправлені 27 липня 2020 року, можна дійти висновку, що наведений вище порядок вручення поштових відправлень був порушений. Так, листи були відправлені 27 липня 2020 року, а 13 серпня 2020 року вони були повернуті відправнику за місцем обслуговування, про що свідчать відмітки поштових штемпелів, зроблені на конвертах. Отже, місячний строк зберігання поштових відправлень не був витриманий, що є підтвердження порушення правил надання послуг поштового зв`язку.

Оскільки поштові відправлення від 27 липня 2020 року, які були надані відповідачем, як підтвердження направлення позивачам повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення), були повернуті відправнику з порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку, оскільки не був забезпечений встановлений строк зберігання, немає підстав стверджувати, що банк надав державному реєстратору відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності від 22 липня 2020 року.

Що стосується поштових відправлень від 09 листопада 2020 року, то на всіх конвертах, які відправлялись позивачам та які повернулись неврученими на адресу АТ «Альфа-Банк», стоять відмітки, що причиною невручення є «за закінченням терміну зберігання».

З наведеного вище випливає, що під час здійснення приватним нотаріусом державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, відповідачем не були надані належні відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, що є грубим порушенням процедури перевірки всіх необхідних документів для здійснення державної реєстрації переходу права власності, оскільки власники майна не були обізнані про намір іпотекодержателя скористатись правом позасудового врегулювання.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду однозначно висловила правові висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

В даній справі вказаний порядок встановлення інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог боржника і її погодження з власником майна також не існували на момент здійснення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається із повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) від 22 липня 2020 року та від 23 жовтня 2020 року, в них відсутня інформація про вартість майна, за якою відбудеться зарахування вимог боржника. Експертна оцінка майна була проведена 26 січня 2021 року, вже після відправлення позивачам повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення).

Крім того, державна реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки приватним нотаріусом була здійснена 21 квітня 2021 року, а висновок про вартість майна, який був наданий АТ «Альфа-Банк» приватному нотаріусу, був зроблений 26 січня 2021 року.

З огляду на викладене, державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відбулась із порушенням ще однієї істотної обставини - відсутність інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог на момент переходу права власності і погодження цієї вартості з власником майна.

В ході слухання справи позивачі неодноразово наголошували на тому, що розмір заборгованості за кредитним договором не є безспірним, оскільки не зазначення іпотекодержателем у своїх вимогах складових заборгованості унеможливило заперечення цієї заборгованості.

Сума заборгованості не була безспірною на момент здійснення державної реєстрації, що в свою чергу мало бути підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації.

Так, у повідомленнях про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 22 липня 2020 року та від 23 жовтня 2020 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_6 за розрахунком відповідача станом на 21 липня 2020 року становила 20 911,86 дол. США. А відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 21 квітня 2021 року, яка подавалась відповідачем державному реєстратору борг позивачки ОСОБА_6 на момент стягнення на предмет іпотеки становив вже 40 203,51 дол. США.

В ході розгляду справи було встановлено, що з розрахунку вимог банку, які надані відповідачем до відзиву на позовну заяву вбачається, що при направленні на адресу позивачів повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки банком вказувалась сума заборгованості, яка складалась із заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками.

Натомість, при зверненні до нотаріуса для здійснення державної реєстрації права власності за іпотекодержателем, відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 21 квітня 2019 року, яка подавалась державному реєстратору, борг позивачки ОСОБА_6 на момент стягнення на предмет іпотеки становив 40 203.51 дол. США.

В процесі слухання справи стало зрозумілим, що відповідачем до суми заборгованості була включена ще пеня в розмірі 18 491,57 грн., про яку позивачам стало відомо тільки вже під час розгляду справи в суді.

Крім того, в період між 21 липня 2020 року по 21 квітня 2021 року банк звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа №726/45/16-ц, виданого 20 жовтня 2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості. В межах цього виконавчого провадження ОСОБА_6 почала частково погашати заборгованість перед відповідачем.

Однак, як було встановлено в ході розгляду справи, відповідачем на момент звернення до нотаріуса за вчиненням державної реєстрації права власності на квартиру, не були враховані всі проплати, які були здійснені в межах погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, ОСОБА_6 , яка отримала кредит, здійснила чотири проплати, а саме: 26 січня 2021 року - 4000.00 грн.; 15 лютого 2021 року - 4000,00 грн; 12 березня 2021 року - 4000.00 грн та 10 квітня 2021 року - 4000,00 грн.

Але станом на дату прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора, банком були враховані тільки три суми проплат. Остання, яка була здійснена 10 квітня 2021 року станом на 21 квітня 2021 року не увійшла до суми заборгованості, яка була надана державному реєстратору, та не була повернута банком ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що банк звернувся до нотаріуса за вчиненням державної реєстрації права власності на квартиру в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Межі розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а саме у зміні мотивів судового рішення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 липня 2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір №89, згідно умов якого ОСОБА_6 отримала кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США строком до 01 липня 2016 року (том 1 а.с.19-20, том 3 а.с.15-16, 14).

З метою забезпечення основного зобов`язання, 03 липня 2006 року між Банком/Іпотекодержателем, з однієї сторони та іпотекодавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №89 (надалі Договір іпотеки),

який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В, відповідно до якого в іпотеку Банку передано квартиру АДРЕСА_1 (том 1 а.с.32-34).

21 жовтня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 укладено Договір №1 про зміну умов договору кредиту №89 від 03 липня 2006 року (том 1 а.с.23-24).

02 листопада 2010 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 укладено Договір №2 про зміну умов договору кредиту №89 від 03 липня 2006 року (том 1 а.с.27).

01 лютого 2011 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 укладено Договір №3 про зміну умов договору кредиту №89 від 03 липня 2006 року (том 1 а.с.28-29).

29 березня 2010 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено Договір №1 про зміну умов Іпотечного договору кредиту №89 від 03 липня 2006 року (том 1 а.с.35).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1993 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (том 1 а.с.36).

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 23 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_9 до АТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна про скасування рішення приватного нотаріуса Козлової Наталії Володимирівни про державну реєстрацію від 21 квітня 2021 року за індексним номером 57782106 відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_9 задоволено частково.

Змінено мотивувальну частину рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 23 червня 2022 року, виклавши її в редакції цієї постанови. В решті рішення залишено без змін (том 1 а.с.37-43).

22 липня 2020 року АТ «Альфа-Банк» на адресу позивачів було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) №6180, що підтверджується реєстром №307 поштового відправлення від 22 липня 2020 року, фіскальними чеками АТ «Укрпошта», списками рекомендованих відправлень №3915 та довідками про причини повернення поштового відправлення (том 1 а.с.187, 188, 189, 200-227).

23 жовтня 2020 року АТ «Альфа-Банк» на адресу позивачів було направлено повторно повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) №6180, що підтверджується реєстром №436 поштового відправлення від 23 жовтня 2020 року, фіскальними чеками АТ «Укрпошта», списками рекомендованих відправлень №5133 та довідками про причини повернення поштового відправлення (том 1 а.с.228, 239, 240, 241-250, том 2 а.с.1-10).

Відповідно до довідки від 21 квітня 2021 року, виданої АТ «Альфа-Банк» клієнту ОСОБА_6 , загальна заборгованість складає 40 203, 51 дол.США (том 2 а.с.11).

Згідно Висновку про вартість майна від 26 січня 2021 року, виконаного на замовлення АТ «Альфа-Банк», складеного оцінювачем ОСОБА_10 , вартість об`єкта оцінки квартири АДРЕСА_1 складає 682500,00 грн. (том 2 а.с.12).

Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_6 кредитної заборгованості за кредитним договором №89 від 03 липня 206 року станом на 21 квітня 2021 року заборгованість складала 40 203, 51 дол.США (том 1 а.с.181-183).

Згідно статуту, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (том 1 а.с.184-186).

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівців від 09 грудня 2021 року у позові ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті в даній справі постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 липня 2021 року щодо заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 скасовано (том 2 а.с.17-22).

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2017 року у цивільній справі №726/45116-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором станом на 01 травня 2016 рік у розмірі 8199,21 доларів США, що в еквіваленті становить

206456,10 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом (станом на 1 травня 2016 року) 3965,09 доларів США, що в еквіваленті становить 99866,84 грн.; сума заборгованості за відсотками 2 356,76 доларів США, що в еквіваленті становить 59 358,40 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 331,05 доларів США, що в еквіваленті

становить 33 524,45 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 546,31 доларів США, що в еквіваленті становить 13 759,73 грн. (том 2 а.с.13-16).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №315633758 від 21 листопада 2022 року вбачається, що право власності на вищевказаний предмет іпотеки належить на праві власності АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення приватного нотаріуса Козлової Н.В. про державну реєстрацію від 21 квітня 2021 року за індексним номером 57782106. Підставою виникнення права власності банку на спірну квартиру зазначено дублікат договору іпотеки, серія та номер 275, виданий 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В. (том 2 а.с.71-76).

Згідно статуту, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АТ «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» (том 2 а.с.79-81, 91-108).

Доводи та мотиви апеляційного суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає не в повній мірі.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

У частинах першій та третій статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Завершенням позасудового врегулювання спору є державна реєстрація права власності на предмет іпотеки, що виступає забезпеченням за основним зобов`язанням, за іпотекодержателем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку (у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові виходив із того, що АТ «Альфа-Банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») було дотримано вимог статей 35-37 Закону України «Про іпотеку», а державний реєстратор провела державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») права власності на спірну квартиру при наявності документів, передбачених пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не дав оцінки доводам позивача щодо відсутності оцінки майна станом на час проведення державної реєстрації та щодо перевірки безспірності заборгованості. А тому колегія суддів з врахуванням оцінки цих доводів вважає викласти мотивувальну частину в реакції цієї постанови.

Щодо направлення письмової вимоги про усунення порушень

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Подібна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі №715/1788/19 (провадження № 61-6548св20) зазначено, що: «в разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №522/19144/19.

У пункті 6.3. договору іпотеки сторони погодили, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» (змінено назву на АТ «Сенс Банк») з метою виконання вимог означених законодавчих актів надало державному реєстратору:

- повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) №6180 від 22 липня 2020 року, які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 27 липня 2020 року на адреси їх реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки, та які повернулись відправнику у зв`язку із відмовою адресатів від їх одержання (том 1 а.с.201 на звороті, а.с.204 на звороті, а.с.207 на звороті, а.с.215 на звороті, а.с.218 на звороті, а.с.220 на звороті, а.с.223 на звороті, а.с.226 на звороті);

- повторне повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) №7458 від 23 жовтня 2020 року, які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про

вручення та описом вкладення 09 листопада 2020 року на адреси їх реєстрації які вказані в договорі та адресу знаходження предмету іпотеки, однак такі не були вручені у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання (том 1 а.с.241 на звороті, а.с.243, а.с.245 на звороті, а.с.247 на звороті, а.с.249 на звороті, том 2 а.с.1 на звороті, а.с.3 на звороті, а.с.5 на звороті, а.с.7 на звороті, а.с.9 на звороті).

Щодо посилань апелянтів на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачами письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень, і що позивачі не відмовлялись від їх отримання, а встановити добросовісність виконання працівниками пошти своїх службових обов`язків неможливо, то колегія суддів вважає необхідним вказати наступне.

Правила надання послуг поштового зв`язку (далі Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

За пунктом 99 Правил рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо).

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Отже, Правилами не вимагалося особистого підпису одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок, що відмова боржника (іпотекодавців) від отримання письмової вимоги іпотекодавця про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, засвідчена працівником кур`єрської служби, свідчить про належне повідомлення боржника (іпотекодавців) і дотримання вимог пункту 46 Порядку № 868.

Також, колегія суддів відзначає, що відповідно до частин 2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Отже, якщо іпотекодавець узгодив з іпотекодержателем процедуру надсилання повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки, він повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Будь-яка зміна сторонами адреси листування має бути здійснена у спосіб направлення письмового повідомлення іншій стороні.

Тобто, повернення іпотекодержателю вимог про усунення порушення, направлених іпотекодавцю за місцем реєстрації проживання та місцезнаходженням предмета іпотеки, узгодженою в договорі, з відміткою пошти «відмова адресата від отримання» чи другий раз «за закінченням терміну зберігання» свідчить про недобросовісність іпотекодавця та порушення прав іпотекодержателя в очікуванні таких дій.

Таким чином, неотримання позивачами двох вимог про усунення порушень у зв`язку з: «відмовою адресата від отримання такого повідомлення» і неотримання другої вимоги яка з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася позивачам, однак також повернулася у зв`язку із «закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення» не є відповідно до пункту 61 Порядку перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на спірне майно.

Подібний висновок Верховний Суд зазначив у постановах від 12 червня 2023 року у справі №759/1512/21.

Разом із цим, позивачами не спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків при врученні відповідних рекомендованих листів, оскільки докази на підтвердження цих обставин у справі відсутні.

Щодо посилань апелянтів на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 26 липня 2023 року, то наведені в постанові висновки не є тотожними з даною справою, оскільки у справі яка переглядається Банком двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалися вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки та які повернулися відправнику, перший раз у зв`язку із відмовою адресата від отримання, а другий раз за закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо належного направлення позичальникам та іпотекодавцям повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки й, відповідно, дотримання банком вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо їх направлення.

Щодо оцінки майна

Щодо посилань апелянтів, що банком не було дотримано вимог Закону України «Про іпотеку», а саме не було визначено реальну ринкову вартість спірного майна, то вони є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що банком надано висновок про вартість майна від 26 січня 2021 року (том 2 а.с.12), згідно з яким вартість предмету іпотеки становила 682 500 грн.

У висновку зазначено, що ринкова вартість визначалась відповідно до вимог Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №224, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна». Строк дії висновку становить шість місяців з дати оцінки майна.

Позивачі не надали доказів визнання висновку про вартість майна в судовому порядку недійсним відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, позивачами не надано доказів того, що вартість предмета іпотеки є більшою, ніж зазначено у висновку. Отже, позивачами не доведено порушення їх прав, що є самостійною підставою для відмови у захисті їх прав (стаття 4 ЦПК України).

Наведений підхід щодо застосування норм права у спірних правовідносинах не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 квітня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, згідно з яким ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та має бути проведена на момент такого набуття, оскільки у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності взагалі не проводилась. Водночас, у цій справі така оцінка була проведена, що підтверджується висновком про вартість майна, і, як зазначено вище, був чинним на момент переходу права власності.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 715/2669/19.

Щодо спірності розміру заборгованості

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі №752/24748/18 вказав, що при здійсненні державної реєстрації безспірність заборгованості не перевіряється. Таке передбачено у разі вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а не здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Крім того, за змістом частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів вважає, що повідомлення із зазначенням розміру заборгованості можуть бути визнані як докази (із наданням їм відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмет іпотеки, тощо, при вирішенні яких суд зобов`язаний дати оцінку щодо правильності нарахування такого боргу.

Визначений банком розмір заборгованості у вимозі про усунення порушень основного зобов`язання не встановлює для боржника обов`язку сплати саме такого її розміру та у разі незгоди з ним, боржник вправі захищати свої права, у тому числі, у відповідній цивільній справі.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 21 червня 2023 року у справі №715/1572/21.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, банком під час реєстрації права власності на спірну квартиру було надано всі необхідні документи, визначені статтями 35, 37 Закону України «Про іпотеку», пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державним реєстратором прийнято надані документи та здійснено реєстрацію у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 23 серпня 2023 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інтереси яких представляє адвокат Дубець Оксана Степанівна задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 23 серпня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2023 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

О.О. Одинак