Справа № 462/7061/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з квартири,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Водопийко Х.Т. звернулася до суду із позовною заявою до Залізничного ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис про арешт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4349086 від 29.03.2000. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що основним квартиронаймачем спірної квартири на підставі ордеру №000808 була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у квартирі були зареєстровані позивач та її батько ОСОБА_3 та син позивачки ОСОБА_4 , 1985 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.04.2023 року на підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради змінено договір житлового найму квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 визнано наймачем. Для приватизації даної квартири позивач, як наймач, звернулася до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» та дізналася про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 7728695 від 03.06.2008 року. На адвокатський запит щодо отримання постанов виконавця по відкриття виконавчого провадження та накладення арешту стороною позивача відповідей від відповідача не отримано. Враховуючи наведене просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позов не подав, поважних причин такого не повідомив.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Виконкомом Залізничної районної Ради депутатів трудящих м. Львів 21.07.1967 року ОСОБА_2 та її сім`ї, яка складається із дочки ОСОБА_5 та чоловіка ОСОБА_3 , видано контрольний талон до ордера №000808 на квартиру АДРЕСА_2 /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 /а.с.11/.

Згідно свідоцтва про одруження, виданого 09.12.1997 року, 09.10.1982 року укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після одруження прізвище дружини: ОСОБА_7 /а.с.6/ У даному шлюбі народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.7/.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 /свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , а.с.9/ був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 /паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , а.с. 8/.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.4/

Згідно матеріалів справи, станом на 16.02.2023 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.12/.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №250 від 12.04.2023 року ОСОБА_1 , 1956 року народження, визнано наймачем та укладено договір житлового найму квартири АДРЕСА_2 , в якій вона зареєстрована з 1972 року. Договір найму змінюється у зв`язку з тим, що попередній наймач ОСОБА_2 , мати позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.13/

Згідно відповіді Комунальної установи «Львівській міський центр приватизації державного житлового фонду» від 25.07.2023 року відсутні правові підстави для видачі наказу про передачу квартири АДРЕСА_2 у приватну власність ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що на дану квартиру накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 7728695 від 03.06.2008 року, виданої державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ /а.с.14/.

Із матеріалів справи вбачається, що Залізничним районним судом м. Львова 11.02.2008 року видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_4 , 1985 року народження, на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» борг у розмірі 3952,89 грн. та 40грн.50 коп. судових витрат /а.с.15/.

Згідно долученого до матеріалів справи витягу-інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.07.2023 року, на квартиру АДРЕСА_2 накладено обтяження арешт нерухомого майна, на підставі постанови Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції від 03.06.2008 №7728695 /а.с.16/.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного кодексу України.

Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Згідно ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, з 1972 року до 12.04.2023 року була вселена, зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_2 як дочка наймача, з 12.04.2023 року ОСОБА_1 є наймачем, та, як ствердила позивач та таке підтверджено матеріалами справи, її син ОСОБА_4 до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав у даній квартирі та був зареєстрований, а тому користувався з наймачем усіма правами і ніс усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Водночас, стороною позивача до матеріалів справи не додано доказів, що позивач зверталась до АТ КБ «Приватбанк» з метою з`ясувати чи виконане судове рішення, зокрема судовий наказ виданий 11.02.2008 року Залізничним районним судом м. Львова, як і не подано відомостей на якій стадії перебуває виконавче провадження щодо виконання даного судового наказу, клопотання про витребування доказів стороною позивача суду не подано.

Суд не приймає до уваги додані до матеріалів справи адвокатські запити як докази звернення представника позивача щодо отримання копій постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки як вбачається із самих запитів такі скеровані на поштову адресу отримувача запитів, а з неповних знімків екрана видно, що такі запити скеровано на електронну пошту.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання судового наказу від 11.02.2008 року та/або закінчення виконавчого провадження 7728695, що було підставою обтяження у виді арешту квартири АДРЕСА_2 , а тому у суду відсутні відомості щодо наявних підстав для зняття арешту даної квартири та у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, відповідач не заявляв до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 4, 12, 13, 81, 84, 89, 141, 263-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 17 листопада 2023 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.