Номер провадження 2-о/754/185/23
Справа №754/4445/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2023 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Панченко О.М.

присяжних - Лисак-Лімбах І.С., Проценко Н.П.

з секретарем судового засідання - Сарнавським М.О.

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Галкіної Я.Г. ,

представника заінтересованої особи - Хорошун М.Ф. ,

особи, щодо якої вирішується питання про визнання фізичної особи недієздатною, - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 05.04.2023 року звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення над ним опіки і призначення опікуна, мотивуючи це тим, що її батько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю і в зв`язку з цим перебуває на обліку у лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2. Зазначає, що весь час доглядала за батьком вона, у неї добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, тому має можливість і бажання бути опікуном батька. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, він може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. До прикладу зазначає, що мали місце ситуації, коли батько зникав з квартири, а ОСОБА_1 змушена була звертатись до поліції для розшуку: 15.11.2017 р. та 19.08.2020 р. Також, 22 січня 2023 року мала місце ситуація, коли невстановлені особи з`явились за її адресою проживання у спроводі її батька та почали вимагати надати їм доступ до квартири, посилаючи на те, що мають генеральну довіреність від її батька на розпорядження його майном, у тому числі квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . З метою захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів її батька ОСОБА_4 та від вчинення ним дій, які він не усвідомлює та не може ними керувати, заявниця звертається до суду із заявою про визнання його недієздатним, встановлення опіки та призначення її, ОСОБА_1 його опікуном.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2023 справу передано для розгляду головуючому судді - Панченко О.М.

Ухвалою судді від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

21.04.2023 від заявниці до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою суду від 24.04.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення заяви задоволено та накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

25.04.2023 ухвалою Деснянського районного суду м.Києва призначено по справі судово-психіатричну експертизу, провадження по справі зупинено до закінчення проведення експертизи.

18.05.2023 від ОСОБА_4 надійшла заява про його особисту участь у розгляді справи.

06.06.2023 до суду повернулися матеріали судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без виконання, у зв`язку з тим, що на неодноразові виклики ОСОБА_4 на експертний огляд не з`являвся.

Ухвалою суду від 19.06.2023 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

05.07.2023 від заявниці ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про постановлення ухвали про примусове направлення ОСОБА_4 для проходження ним судово-психіатричної експертизи.

11.07.2023 від ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на заяву про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки, в якому зазначив наступне. Вважає, що викладені заявницею відомості є неправдивими, всі факти перекручені, при цьому суду не надано жодних фатктичних доказів. Після ознайомлення із матеріалами справи у ОСОБА_4 склалось враження, що єдиною справжньою причиною, яка викликала сумнів заявниці щодо його дієздатності і не усвідовлення своїх дій і їх наслідків - це відмова переоформити квартиру на неї. Повідомляє суду, що просто хоче жити у своїй квартирі без сторонніх осіб, які систематично вчиняли стосовно нього домашнє психологічне, фізичне та економічне насильство, хоче отримувати хоч не велику, але свою власну пенсію, витрачати її на свій розсуд. ОСОБА_4 зазначає, що не збирався і не збирається продавати квартиру, а хоче залишити її у спадщину своїй рідній дочці ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_4 , вказує, що є достаньо соціально адаптований у суспільстві, повною мірою забезпечує свої життєві потреби, вільно пересувається містом, користується мобільним телефоном, банківською карткою, читає книжки, слухає музику, цікавиться новинами, будь-яких загроз для себе чи оточуючих не становить. Вказує, що після смерті його матері заявниця вигнала його на вулицю і він був змушений жити в ОСОБА_6 у дуже скрутних умовах. Також, заявляючи своє бажання опікувати ОСОБА_4 заявниця навмисно і свідомо замовчує/приховує факт, що в квартирі, крім неї та її двох неповнолітніх дітей, постійно проживають співмешканець заявниці - ОСОБА_7 , його мати і брат. Таким чином, у його квартирі без його згоди проживають 6 осіб. Наголошує суду, що саме співмешканець позивача - ОСОБА_7 є генератором ідеї незаконного заволодіння його житлом, який підбурює заявницю до брехливих свідчень, поплюження інформації, а іноді і злочинних дій.

З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_4 просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її заяви.

07.08.2023 від заявниці ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про виклик у судове засідання для дачі показань лікаря КНП "Київська міська психоневрологічна лікарня №2", на обліку в якого перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.09.2023 від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про скасування ухвали суду щодо накладення арешту на його майно.

28.09.2023 від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання в якому він зазначає, що враховуючи що в питаннях розгляду справи мова може йти про стан його здоров`я, то бажає, щоб сторонні особи, які не є сторонами по справі не мали доступу до інформації стосовно нього. Крмі того, з огляду на постійні фізичні та моральні знущання відносно нього зі сторони співмешканця його прийомної доньки - ОСОБА_7 , в його присутності ОСОБА_4 важко зосередитись, так як сильно хвилюється і не може спокійно та виважено формулювати свої думки та відповідати на поставлені питання, тож просив суд проводити розгляд справи без присутності ОСОБА_7

26.10.2023 від КНП "Міського закладу з надання психіатричної допомоги" надійшла відповідь на ухвалу суду від 18.10.2023 року, в якій вказують, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у цьому закладі під наглядом лікаря-психіатра Харамбури І.М. з 1999 р.

26.10.2023 від ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання про скасування ухвали суду щодо накладення арешту на його майно.

Ухвалою суду від 27.10.2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення заяви - відмовлено, оскільки питання про скасування заходів забезпечення заяви перебуває на розгляді у Київському апеляційному суді.

В судовому засіданні, що було призначено на 07.11.2023 року, судом задоволено клопотання ОСОБА_4 про проведення судового розгляду без присутності ОСОБА_7 , який є співмешканцем заявниці у справі.

Крім того судом було відмовлено в задоволенні клопотань заявниці про виклик у судове засідання для дачі показань лікаря КНП "Київська міська психоневрологічна лікарня №2", на обліку в якого перебуває ОСОБА_4 та про призначення у справі примусової судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні заявник повністю підтримала вимоги заяви, просила її задовольнити з підстав, що викладені у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_4 та його представник - адвокат Галкіна Я.Г. в судовому засіданні просили відмовити у заодовенні заяви з підстав, що викладені у відзиві на заяву.

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Хорошун М.Ф. просила вирішити питання щодо визнання ОСОБА_4 недієздатним та встановлення над ним опіки на розсуд суду та згідно норм чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення заявника, особи щодо якої вирішується питання про визнання його недієздатним, його адвоката, представника заінтересованої особи, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Членами сім`ї фізичної особи, щодо якої порушується питання про обмеження її дієздатності, згідно із СК України є: які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом і ведуть з ним господарство.

ОСОБА_4 відповідно до Акту від 10.04.2023 проживає без реєстрації у АДРЕСА_2 .

У відповідності з вимогами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад, як розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону).

Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Суд, в ході слухання справи, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 239 ЦПК України, який діяв на час призначення експертизи, де, зокрема, зазначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу, на підставі ухвали призначив по справі 25.04.2023 року судово-психіатричну експертизу, за результатами якої було повернуто справу без виконання даної ухвали, оскільки, згідно листа завідуючого відділенням, досліджуваний не з`явився на засідання комісії.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як з`ясовано в судовому засіданні, на підставі Договору купівлі-продажу квартири серія АВО №539151 від 15 грудня 2000 р. ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_8 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у рівних долях. Після смерті ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , її син - ОСОБА_4 20 листопада 2020 року успадкував другу частину квартири.

ОСОБА_4 неодноразово звертався до правоохоронних органів у зв`язку з тим, що починаючи з 2020 року ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_7 пачали чинити активні дії щодо перешкоджання ОСОБА_4 у користуванні його квартирою за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заяви адресованої начальнку Деснянського УП ГУНП у м.Києві полковнику поліції Зурабу Мелікідзе від 18.01.2022, 03.04.2023, заявою про злочин від 31.03.2023 року, заявою про погрози застосування насильницьких дій від 31.03.2023 року; відповідями на звернення ОСОБА_4 від 08.02.2023 року, довідкою про проведення перевірки по зверненню ОСОБА_4 .

З пояснень та відзиву поданих ОСОБА_4 до суду вбачається, що сам ОСОБА_4 проти того, щоб відносно нього призначалася судово - психіатрична експертиза, оскільки вважає, порушене питання щодо його дієзданості постало лише тоді, коли ним було поновлено усі викрадені заявницею правовстановлюючі документи на квартиру. Також, зазначав у відзиві та судових засіданнях у яких брав участь, що заперечує припущення заявниці ОСОБА_1 щодо його недієздатності та не усвідомлення своїх дій та їх наслідків, оскільки цілковито адекватно сприймає наколишній світ та дійсність, добре орієнтується в ньому, спроможний правильно оцінювати пройдені життєві ситуації, сенс власного життя, оцінює свій психічний стан та поведінку, повною мірою здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. При цьому, фізично почуває себе добре, на психічне здоров`я та моральний стан теж не скаржиться.

Відповідно до ст. 299 ЦПК України, який діє на час ухвалення рішення, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Відповідно копії відповіді на запит ОСОБА_4 від 11.10.2023 КНП "МЗНДП" від 24.10.2023 повідомляє, що згідно комп`ютерної бази даних ОСОБА_4 перебуває під наглядом лікаря-психіатра їхнього закладу з 1999 року з діагнозом: Легка розумова відсталість. Має статус особи з інвалідністю ІІІ групи довічно. Однак надати більш детальнішу інформацію не вбачається можливим у зв`язку із вилученням медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 на підставі ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 11.04.2023 для проведення судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до копії договору користування майном від 31.03.2023 ТОВ "Гармонія Затишку-М" в особі адміністратора ОСОБА_9 уклали договір з ОСОБА_4 про надання йому у тимчасове користування ліжко-місця, що розташоване за адресою : АДРЕСА_3 .

Згідно акту від 02.05.2023 підписаного менеджером хостелу ОСОБА_10 - ОСОБА_4 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод безпосередньо застосовується при розгляді справ у судах України.

Відповідні положення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають те, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічним чином висновки Європейського суду з прав людини також враховуються при розгляді будь-яких судових справ в національній системі правосуддя.

У справі Вінтерверп проти Нідерландів (1979) Суд сформулював три критерії, які дозволяють точніше визначити поняття «психічно хворий» в рамках підпункту пункту 1 статті 5, а саме: держава має використовувати об`єктивні медичні стандарти при вирішенні питання про те, чи може особа вважатись «психічно хворою»; характер або ступінь психічної хвороби мають бути достатньо гострими, щоб виправдати примусову госпіталізацію; держава має право утримувати хворого в лікарні лише протягом часу загострення психічного розладу, а тому хворий, який примусово утримується в лікарні через «психічне захворювання», має право на здійснення періодичного огляду: примусове утримання в лікарні не може тривати протягом невизначеного періоду.

Таким чином, аналіз практики Європейського суду свідчить про те, що необґрунтоване визнання особи недієздатною або визнання її психічно хворим - є порушення його прав.

Враховуючи, що заявником не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_4 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, вимога про позбавлення його цивільної дієздатності та похідні від неї вимоги про встановлення опіки та призначення опікуна є необґрунтованими, а тому, розглядаючи заяву на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, з`ясувавши мету звернення заявника до суду та юридичну природу виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частинами 7 та 8 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на те, що суд дійшов обгрунтованого висновку про відмовув задоволенні заяви ОСОБА_1 , то підлягають також скасуванню вжиті ухвалою суду від 24.04.2023 заходи забезпечення заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 158, 296-297 ЦПК України, ст.ст. 39, 60 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.

Скасувати заходи забезпечення позову за ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року по справі №754/4445/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна та зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Присяжні І.С. Лисак-Лімбах

Н.П. Проценко