Справа № 127/3867/23
Провадження № 2/127/443/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Гавінська Олена Андріївна про визнання договору іпотеки недійсним, скасування запису в Державному реєстрі іпотек та визнання права іпотекодержателя за іпотечним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в лютому 2023 року звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із позовними вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Гавінської О.А. про визнання недійсним договору іпотеки від 05.09.2022 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скасування запису, який був внесений приватним нотаріусом Гавінською О.А. до Державного реєстру іпотек; визнати за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право первісного іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.06.2007 року, згідно умов якого, зобов`язання згідно кредитного договору №100/2007 від 18.06.2007 року забезпечуються квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18.06.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 100/2007, згідно з яким АКБ «Східно-Європейський банк» наданий кредит в сумі 52000 дол. США. Також, 18.06.2007 року АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, згідно з яким зобов`язання, що випливають з укладеного між ними 18.06.2007 року кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року забезпечуються квартирою АДРЕСА_2 .

13.12.2013 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», укладено договір № 32-Л про передачу в управління непроданих актів, та 25.04.2014 року було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №23/ФК-14. Згідно даного договору№23/ФК-14 від 25.04.2014 року до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за зобов`язаннями, які виникли з моменту укладання основного договору та похідних договорів, в тому числі і кредитного договору № 100/2007 від 18.06.2007 року та іпотечного договору від 18.06.2007 року.

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2016 року в цивільній справі №127/15481/13-ц з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 па користь ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» стягнуто солідарно заборгованості по кредитному договору № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн., але вказане рішення було оскаржене в апеляційній інстанції.

Згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2017 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість по кредитному договору № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. 23 квітня 2003 року за реєстровим № 983, зареєстрованого КП «ВООБТІ» 24.04.2003 року в реєстровій книзі № 563 за реєстровим № 1097/49866, шляхом продажу від імені ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» і направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн.

На підставі рішення державного реєстратора Козловського М.С. (Комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг») про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44086545 від 16.11.2018 року, 12:23:36, у Державний реєстр речових прав па нерухоме майно було внесено запис про право власності № 28956186 щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Однак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2019 року у справі № 127/220/19, яке набрало законної сили 28.08.2019 року, було визнано незаконним га скасовано рішення державного реєстратора Козловського М.С. філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44086545 від 16.11.2018 року 12:23:36, на підставі якого у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 28956186 про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Отже, право власності ОСОБА_3 на предмет іпотеки було відновлено.

Позивач вказує, що кредитна заборгованість перед ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» як правонаступника АКБ «СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКИЙ БАНК» за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн. так і залишилась неповернутою, що свідчить про чинний характер іпотеки квартири АДРЕСА_3 .

Незважаючи на наявну заборгованість та зобов`язання за кредитним та іпотечним Договором від 18.06.2018 року перед ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», ОСОБА_3 уклав договір іпотеки від 05.09.2022 року з ОСОБА_4 , про що приватним нотаріусом Гавінською О.А. внесено запис до Державного реєстру іпотек.

Також ОСОБА_3 не здійснив повідомлення першочергового іпотекодержателя, а саме ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та не отримав згоду на укладення Договору іпотеки з іншою особою, чим порушив права ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», передбачені договорами та законодавством України.

На переконання позивача, за той період, коли державна реєстрацію іпотеки не була поновлена, іпотечне майно, незважаючи на чинність та дійсність первісної іпотеки, було передане в наступну іпотеку ОСОБА_3 без згоди первинного іпотекодержателя, тобто укладений в порушення вимог ст. 12, 13 Закону України «Про іпотеку»

Тому, як наполягає позивач, законним іпотекодержателем квартири АДРЕСА_3 залишилось ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року було відкрите загальне позовне провадження у справі.

04.04.2023 року відповідачем ОСОБА_3 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому з викладеними обставинами і обґрунтуваннями відповідач ОСОБА_3 не погоджується та позовні вимоги не визнає і заперечує проти їх задоволення з наступних підстав. Як зазначає ОСОБА_3 , викладені в позові обставини не в повній мірі відображають справжню ситуацію у справі та не відповідають дійсним причинам припинення іпотеки та виключення запису про неї в Державному реєстрі, оскільки , виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом, а тому саме така хибна та необґрунтована позиція позивача і стала підставою для його звернення до суду. Відповідач зазначає, що позивачем знову було звернуто стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.5.2 Іпотечного договору, а саме 21.05.2020 року між позивачем як іпотекодержателем за іпотечним договором від 18.06.2007 року та ОСОБА_6 на підставі статті 38 ЗУ «Про іпотеку» було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1122. Таким чином, позивач як іпотеко держатель реалізував своє право від свого імені продати предмет іпотеки по договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку». Оскільки позивачем було реалізовано квартиру як предмет іпотеки, то договір іпотеки вважається припиненим з 21.05.2020 року згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку».

Більш того, в подальшому 10.11.2020 року позивачем було подано до нотаріуса повідомлення, в якому вони просили припинити реєстрацію іпотеки: зняти заборону відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору; внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; припинити запис про державну реєстрацію обтяження речового права (заборону), запис про державну реєстрацію іншого речового права (іпотеку) щодо: трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому у даному повідомленні позивач чітко зазначив, що воно «є підставою для зняття заборони відчуження та припинення запису про інше речове право (іпотеку) та запису про обтяження (заборону) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого майна, що є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору». Також позивачем було подано приватному нотаріусу Київського МНО Пономарьовій Д.В. (як державному реєстратору) дві заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2020 р. встановленої форми, із проханням припинити державну реєстрацію заборони на нерухоме майно та державну реєстрацію іпотеки квартири. Тобто позивач самостійно подав до нотаріуса як державного реєстратора відповідні заяви та повідомлення про припинення іпотеки квартири. В свою чергу за результатами розгляду даної заяви приватним нотаріусом Пономарьовою Д.В. 12.10.2020 року було виключено відповідні записи із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про іпотеку Квартири та наявність обтяження, що підтверджується відповідними записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач вважає, що іпотека була припинена не у зв`язку із визнанням незаконним і скасуванням рішенням суду від 18.04.2019 року у справі № 127/220/19 рішення державного реєстратора Козловського М.С. від 16.11.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем, а у зв`язку із реалізацією квартири як предмета іпотеки та подачею позивачем відповідних заяв і повідомлення нотаріусу для припинення державної реєстрації права іпотеки. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які записи про реєстрацію іпотеки (як речового права), то власник Квартири мав всі права на розпорядження квартирою, в тому числі шляхом передачі її в іпотеку. Відтак 05.09.2022 року між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики грошових коштів від 05.09.2022 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому даний договір іпотеки, який позивач просить визнати недійсним, було укладено із дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідач також, зазначає, що позивачем необґрунтовано зазначено у позові наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме те, що станом на дату подачі позовної заяви заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «ФК Довіра та гарантія» як правонаступника АКБ «Східно-Європейський банк» становить 1 180 144,63 грн. Відповідно до рішення Вінницького апеляційного суду від 12.01.2017 року заборгованість по кредитному договору № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1 180 144,63 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було стягнуто з ОСОБА_5 , а не з відповідача ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача понесені документально підтверджені судові витрати.

13.06.2023 року на підставі ухвали суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, які було вжито судом за заявою про забезпечення позову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до подачі позовної заяви до суду, на підставі ухвали суду 20.01.2023 року та накладено арешт на нерухоме майно та заборону на його відчуження, а саме: на квартиру під номером АДРЕСА_3 .

На підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 29.08.2023 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2023 року залишено без змін.

Позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову від 18.09.2023 року, в якій представник позивача наполягає на недійсності договору іпотеки від 05.09.2022 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки він був укладений без згоди іпотекодержателя за чинним Договором іпотеки від 18.06.2007 року, яким на той момент був ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Похідними від цих вимог є вимоги про скасування запису, який був внесений приватним нотаріусом Гавінською О.А. до Державного реєстру іпотек, а також визнання за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право первісного іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.06.2007 року, згідно умов якого, зобов`язання згідно кредитного договору №100/2007 від 18.06.2007 року забезпечуються квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Судом вирішено прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмету позовних вимог, з огляду на взаємопов`язаність підстав та доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Від відповідача ОСОБА_4 письмові відзиви на позов не надходили.

12 жовтня 2023 року було закрите підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Огороднік В.В. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на первісну позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Гавінська О.А.надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, і за згоди тих учасників справи, які з`явились, суд визнав за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних документів.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на викладене нижче.

Судом встановлено, що 18.06.2007 року між ОСОБА_5 та АКБ «Східно-Європейський банк» було укладено Кредитний договір № 100/2007, відповідно до умов якого АКБ «Східно-Європейський банк» було надано ОСОБА_5 кредит в сумі 52 000 дол. США на споживчі цілі строком з 18.06.2007 року до 18.06.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних.

18.06.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, згідно з яким зобов`язання, що випливають з укладеного між ними 18.06.2007 року кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року забезпечуються квартирою АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до п. 3.4.1 Іпотечного договору у разі порушення зобов`язань по кредитному та цьому договорах, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є правонаступником АКБ «Східно-Європейський банк» на підставі Договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25 квітня 2014 року та Договору № 32-Л про передавання в управління непроданих активів від 13 грудня 2013 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2016 року у справі № 127/15481/13-ц було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість по кредитному договору № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2017 року у справі № 127/15481/13-ц було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість по кредитному договору № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. 23 квітня 2003 року за реєстровим № 983, зареєстрованого КП «ВООБТІ» 24.04.2003 року в реєстровій книзі № 563 за реєстровим № 1097/49866, шляхом продажу від імені ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» і направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року в сумі 1180144,63 грн.; встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки за вартістю, визначеною згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності; визнано договір поруки, укладений 18 червня 2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_3 (поручителем) і ОСОБА_5 (боржником), припиненим.

На підставі рішення державного реєстратора Козловського М.С. (Комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг») про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44086545 від 16.11.2018 року, 12:23:36, у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 28956186 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Однак рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року у справі № 127/220/19, яке набрало законної сили 28 серпня 2019 року, було визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Козловського М.С. філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44086545 від 16.11.2018 року 12:23:36, на підставі якого у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 28956186 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Отже, право власності позивача ОСОБА_3 на предмет іпотеки було відновлено.

Оскільки позичальник ОСОБА_5 належним чином не виконувала зобов`язання за Кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року, Іпотекодержателем було повторно звернуто стягнення на Предмет іпотеки на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.5.2 Іпотечного договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з п. 5.5.2 Іпотечного договору за рішенням Іпотекодержателя, задоволення його вимог при позасудовому врегулюванні може здійснюватись шляхом права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».

Так, 21.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1122.

10.11.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подано до нотаріуса повідомлення, в якому вони просили припинити реєстрацію іпотеки: зняти заборону відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору; внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; припинити запис про державну реєстрацію обтяження речового права (заборону), запис про державну реєстрацію іншого речового права (іпотеку) щодо: трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивачем було подано приватному нотаріусу Київського МНО Пономарьовій Д.В. (як державному реєстратору) дві заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2020 року встановленої форми, із проханням припинити державну реєстрацію заборони на нерухоме майно та державну реєстрацію іпотеки квартири.

В свою чергу за результатами розгляду даної заяви приватним нотаріусом Пономарьовою Д.В. 12.10.2020 року було виключено відповідні записи із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про іпотеку Квартири та наявність обтяження, що підтверджується відповідними записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 року у цивільній справі №127/29554/20, Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 21.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1122, визнано недійним та витребувано від ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 20.01.2022 року.

Отже, за рішенням суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» втратило право власності на предмет іпотеки, а відтак немає підстав вважати, що процедура позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки завершена та Товариство за рахунок предмета іпотеки задовольнило свої вимоги за основним зобов`язанням.

З огляду на те, що право власності Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на предмет іпотеки згодом було припинено шляхом скасування судом рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , заборгованість за кредитним договором ОСОБА_5 не сплачена, суди приходить до висновку про відсутність підстав для визнання припиненими правовідносин сторін за договором іпотеки та припинення обтяження.

Відповідач в свою чергу, як встановлено в ході судового розгляду, вважаючи, що іпотека була припинена не у зв`язку із визнанням незаконним і скасуванням рішенням суду від 18.04.2019 року у справі № 127/220/19 рішення державного реєстратора Козловського М.С. від 16.11.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем, а у зв`язку із реалізацією квартири як предмета іпотеки та подачею позивачем відповідних заяв і повідомлення нотаріусу для припинення державної реєстрації права іпотеки.

Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які записи про реєстрацію іпотеки (як речового права), то власник Квартири мав всі права на розпорядження квартирою, в тому числі шляхом передачі її в іпотеку, 05.09.2022 року між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики грошових коштів від 05.09.2022 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом дослідження матеріалів справи щодо укладення кредитного та іпотечного договорів між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , договорів відступлення права вимоги за цими договорами, за якими правонаступником є позивач Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», наданих судових рішень, оскаржуваних договорів іпотеки квартири загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 18.06.2017 року та іпотеки квартири загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 05.09.2022, інших матеріалів, аналізу положень законодавства, що регулюють іпотеку та державну реєстрацію речових прав нерухомого майна, суд дійшов до викладених нижче висновків щодо заявлених позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що кредитна заборгованість перед ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» як правонаступника АКБ «СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКИЙ БАНК» за кредитним договором № 100/2007 від 18.06.2007 року так і залишилась неповернутою, у зв`язку з чим іпотека квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору іпотеки від 18.06.2017 року продовжує свою дію до повного виконання кредитного договору.

За результатом аналізу матеріалів справи та положень законодавства суд констатує, що до ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у повному обсязі перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 18.07.2017 року як іпотекодержателя з вищим пріоритетом, за результатом укладення чинних договорів про відступлення права вимоги (купівлі-продажу майнових прав) між ПАТ «Златобанк» та ПАТ «Авант-Банк» від 09.12.2014, між АКБ «СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКИЙ БАНК» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за № 23/ФК-14 від 25 квітня 2014 року та Договору № 32-Л про передавання в управління непроданих активів від 13 грудня 2013 року.

Отже, суд приходить до висновку, що незважаючи на наявну заборгованість та зобов`язання за кредитним та іпотечним договором від 18.06.2018 року перед ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», відповідач ОСОБА_3 використав ситуацію, яка склалася, на свою користь, а саме оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які записи про реєстрацію іпотеки (як речового права), 05.09.2022 року уклав договір іпотеки від з ОСОБА_4 , в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики грошових коштів від 05.09.2022 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом Гавінською О.А. внесено запис до Державного реєстру іпотек.

Крім того, ОСОБА_3 не здійснив повідомлення першочергового іпотекодержателя, а саме ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та не отримав згоду на укладення Договору іпотеки з іншою особою, чим порушив права ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» передбачені Договорами та законодавством України.

Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 не можна вважати належним кредитором та іпотекодержателем за кредитним договором від 05.09.2022 з огляду на нікчемний характер угоди.

Також у суду відсутні підстави вважати, що в рахунок іпотечного майна (квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) було погашено кредиторську заборгованість, зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», із визнанням незаконним і скасуванням рішенням суду від 18.04.2019 року у справі № 127/220/19 рішення державного реєстратора Козловського М.С. від 16.11.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем, у зв`язку із реалізацією квартири як предмета іпотеки та подачею позивачем відповідних заяв і повідомлення нотаріусу для припинення державної реєстрації права іпотеки, а також визнанням недійсним на підставі рішення суду від 08.12.2021 Договору купівлі продажу купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 21.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 1122, визнано недійним та витребувати від ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2

Викладене вище свідчить про те, що вищевикладені обставини зумовили нечинність запису про державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження (№ 55114352 від 12.11.2020 року) на квартиру АДРЕСА_2 , які виникли на підставі Іпотечного договору № 2081 від 18.06.2007 року. Це надавало чинному іпотекодержателю всі правові підстави відновити запис про реєстрацію іпотеки на користь останнього шляхом звернення до державного реєстратора із заявою про скасування записів про припинення державної реєстрації іпотеки на підставі договору від 18.06.2007.

Враховуючи викладене, саме ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» є чинним іпотекодержателем на квартиру АДРЕСА_2 , з вищим пріоритетом, який мав законні права на державну реєстрацію відновлення іпотеки від 18.06.2007 року та державної реєстрації себе іпотекодержателем. Тому дії відповідача ОСОБА_3 , як іпотекодавця, слід розцінювати як порушення прав позивача станом на дату звернення з позовом. Адже в протилежному випадку (позачергового задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_4 ) позивач був би позбавлений можливості реалізувати свої права іпотекодержателя з вищим пріоритетом. Тому для ефективного захисту порушеного права ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» необхідним є визнання його іпотекодержателем за Договором іпотеки від 18.06.2007, що відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством, що кореспондує з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.02.2020 у справі № 916/2828/18.

Основною підставою недійсності договорів іпотеки від 05.09.2022 року укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики грошових коштів від 05.09.2022 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом Гавінською О.А. внесено запис до Державного реєстру іпотек, позивач по суті зазначає те, що вказані правочини було укладено без згоди іпотекодержателя при чинній іпотеці на підставі договору іпотеки від 18.06.2007 року.

Відповідач ОСОБА_3 у свою чергу обґрунтовують свою позицію тим, що станом на дату укладення оскаржуваних договорів у реєстрі нерухомого майна був відсутній реєстраційний запис про іпотеку майна. При оцінці цих доводів сторін суд дійшов до викладених нижче висновків.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, суд приходить до висновку про те, що внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді. Відтак, за змістом з`ясованих судами обставин справи іпотека виникла щодо спірного майна, була зареєстрована належним чином, а належні та допустимі докази того, що ця іпотека була припинена за визначених законодавством підстав на час укладення Компанією договорів щодо спірного майна, відсутні.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її з інших підстав, передбачених законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Проведений аналіз норм законодавства та встановлені фактичні обставини свідчать про відсутність підстав для припинення первинного договору іпотеки від 18.06.2007 року, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Відтак, іпотека залишилась дійсною, незважаючи на відсутність у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна запису про іпотеку та відповідне обтяження на підставі договору іпотеки від 18.06.2007 року.

За таких встановлених обставин немає підстав вважати, що процедура позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки завершена, та товариство за рахунок предмета іпотеки задовольнило свої вимоги за основним зобов`язанням.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 569/13956/17 (провадження № 61-39654св18) та від 17 лютого 2021 року у справі № 520/472/17 (провадження № 61-7371св19), від 27 квітня 2023 року у справі № 209/4577/21 (провадження № 61-11324св22).

З огляду на встановлені обставини суд також констатує, що боржнику за кредитним договором та відповідачу за іпотечним договором від 18.06.2007 року, не могло бути невідомо про чинність іпотеки квартири загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору від 18.06.2007 року та необхідність отримання згоди чинного іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки або укладення будь, який інших угод та договорів щодо іпотечного майна.

Отже, враховуючи, що основне зобов`язання не є припиненим, тому немає підстав для припинення іпотеки та стягнення коштів.

З цих підстав доводи сторони відповідача про те, що зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки є припиненими, оскільки позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, є необґрунтованими.

Частиною п`ятою етапі 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основні зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті можливість задоволення Кредитором своїх вимог за зобов`язаннями у випадку невиконання зобов`язань Боржником.

Зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами відповідного боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законодавством України механізму здійснення кредитором свого переважного права.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право достроково вимагати виконання основного зобов`язання, а разі йог о невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності па предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Частиною 3 статті 12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передача в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсними.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки, оскільки підстава припинення іпотеки не передбачена законом.

Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання іпотекодержателя.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухомого майна та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухомого майна та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Визнання недійсними іпотечного договору від 05.09.2022 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як підстав виникнення обтяження та речових прав щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для вказаних осіб, має буди забезпечена наслідком, а саме скасування запису, який був внесений приватним нотаріусом Гавінською О.А. до Державного реєстру іпотек.

Визнання недійсним іпотечного договору від 05.09.2022 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пов`язується із діями іпотекодавця, які спрямовані на виведення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з іпотеки за якою іпотекодержателем є позивач, в позасудовому порядку з порушенням пріоритетності, свідчить про необхідність задоволення вимоги про визнання за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право первісного іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.06.2007 року, згідно умов якого зобов`язання згідно кредитного договору №100/2007 від 18.06.2007 року забезпечуються.

У відповідності до ч. 2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів в рівних частках на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір іпотеки від 05.09.2022 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гавінською Оленою Андріївною та зареєстрований в реєстрі за № 911, та скасувати записи про іпотеку № 47766117 та про обтяження № 47766377, внесені відповідно до зазначеного договору.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права первісного іпотекодержателя за Договором іпотеки від 18.06.2007 року, згідно умов якого зобов`язання, що випливають з Кредитного договору № 100/2007 від 18.06.2007 року, забезпечуються квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір в розмірі 2684 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігора Сікорського, буд. 8, .

Відповідач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.

Третя особа Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Гавінська Олена Андріївна адреса: м. Вінниця, вул. 600-річчя.

Суддя: