Справа № 308/2975/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про захист прав споживача. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що 11.09.2021 року уклала договір купівлі-продажу квартири , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує на те, що згідно п.13 Вищевказаного договору «Продавець свідчить, що заборгованості по сплаті комунальних та інших послуг, пов`язаних з користуванням квартирою немає». Однак, як стало відомо,в попереднього власника квартири була заборгованість за спожитий природній газ перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» в сумі 19 402,78 грн.

Позивачка вказує, що після придбання квартири на її поштову адресу від ТОВ « Закарпатгаз Збут» надійшли рахунки про сплату заборгованості за послуги спожитий природній газ у розмірі 19 402, 78 грн. Враховуючи, що за час володіння квартирою вона не отримувала послуг постачання газу на таку суму, з чого випливає, що це є борг попередніх власників квартири.

Після отримання рахунків про сплату заборгованості за послуги спожитий природний газ ОСОБА_1 звернулась до ТОВ « Закарпатгаз Збут» із заявою щодо заборгованості, яка обліковується на її особовому рахунку.

Листом від 20 травня 2022 року № 88707-Лв-3349-0522 ТОВ « Закарпатгаз Збут» надано відповідь їй про заборгованість на особовому рахунку № НОМЕР_1 , закріпленого за адресою: АДРЕСА_1 , та розмежовано її заборгованість та попереднього власника квартири, однак, незважаючи на це, вказано, що у ТОВ « Закарпатгаз Збут» відсутня можливість виключити з обліку по о/р заборгованість за спожитий природній газ попереднього власника.

Також вказує, що відповідач не робить жодних спроб для того, щоб цю заборгованість сплатив попередній власник квартири, що свідчить про те, що відповідач фактично поклав не неї обов`язок сплатити борг, який їй не належить про що також свідчить і те, що відповідач продовжує надсилати їй повідомлення про сплату рахунків за спожитий природній газ, включно із боргом попереднього власника квартири.

Позивач зазначає, що на її поштову адресу надійшла досудова претензія від 06 січня 2023 року про сплату простроченої заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 18837, 78 грн.

У зв`язу з наведеними обставинами позивач просить суд ухвалити рішення яким зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири в сумі 19 402,78 грн.

Позиція сторін справи: Позивач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи. Позивач подала до суду 11.12.2023 року пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, згідно яких зокрема просила розглядати дану справу без її участі , позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Звернула увагу суду на висновки Великої Палати ВС викладені у постанові від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, провадження 14-137цс20. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Відзив до суду не надходив. 19.12.2023 року на адресу суду надійшли пояснення по суті справи, згідно яких представник просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заяви, клопотання сторін: 15.05.2023 року позивачем подано заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі.

11.12.2023 року позивачем подано пояснення до справи.

19.12.2023 року представником відповідача ТОВ «Закарпатгаз Збут» подано пояснення по суті справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 02.03.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ;

05.12.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2021 року № НРН 039547, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., 11 вересня 2021 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 11 вересня 2021 року № НРН 039547, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., «Продавець свідчить, що заборгованості по сплаті комунальних та інших послуг, пов`язаних з користуванням квартирою немає».

Після придбання квартири на її поштову адресу від ТОВ « Закарпатгаз Збут» надійшли рахунки про сплату заборгованості за послуги спожитий природний газ у розмірі 19 402, 78 грн.

Після отримання рахунків про сплату заборгованості за послуги спожитий природний газ ОСОБА_1 09 травня 2022 року звернулась до ТОВ « Закарпатгаз Збут» із заявою щодо заборгованості, яка обліковується на її особовому рахунку.

Листом від 20 травня 2022 року № 88707-Лв-3349-0522 ТОВ « Закарпатгаз Збут» надано відповідь ОСОБА_1 про наявну заборгованість на особовому рахунку № НОМЕР_1 , закріпленого за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначено , що станом на 01.05.2022 заборгованість та спожитий природній газ становить 20 777,06 грн. з яких: - 19402,78 грн. заборгованість попереднього власника, яка виникла до вересня 2021 року (включно); - 1374,28 грн. заборгованість за спожитий газ з вересня 2021 р. по травень 2022 року, яка нарахована їй як новому власнику будинку, а також повідомлено , що в силу норм Кодексу газотранспортної системи, у ТОВ « Закарпатгаз Збут» відсутня можливість виключити з обліку по о/р заборгованість за спожитий природній газ попереднього власника. Товариством вживатимуться заходи щодо стягнення цієї заборгованості з попереднього власника.

Як встановлено судом, на поштову адресу позивача надійшла досудова претензія від 06 січня 2023 року про сплату простроченої заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 18837, 78 грн.

Нормативно-правове обґрунтування :

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57))

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 року у справі № 766/20797/18 зазначила, що ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника виключити з особового рахунку заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу виключити з особового рахунку споживача нараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу.

Закон України «Про ринок природного газу»№ 329-VIII 9 квітня 2015 року (далі Закон № 329-VIII) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.

27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 N 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРС), затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за № 1379/27824.

Крім того, на виконання вимог статті 12 Закону № 329-VIII НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831) і Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829) (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 01 грудня 2015 року)

Таким чином, відповідно до вимог наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, споживач повинен укласти договір про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи та договір про постачання природного газу з постачальником, який зобов`язується поставити споживачеві природний газ.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною другою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21).

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

Оскільки договір купівлі-продажу від 11 вересня 2021 року, на підставі якого позивач набула у власність квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), тому вимоги ТОВ « Закарпатгаз Збут» , сформульовані у претензії про сплату 18837,78 грн. та скеровані до ОСОБА_1 як нового власника, є безпідставними.

До аналогічного правового висновку надійшов Верховний Суд при розгляді справи № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21) сформульований у постанові від 26 січня 2022 року.

Близькі за змістом висновки сформульовано у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20). Крім того, до подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61 - 20547св19).

Позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з постачання природного газу попередніх власників вказаної квартири. На позивача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги з постачання природного газу , надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 11 вересня 2021 року, тобто до укладення нею договору купівлі-продажу квартири.

Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Оскільки позивач заперечувала проти вимог відповідача щодо наявності заборгованості, які сформульовані у претензії, а відповідач належним чином не відреагував на звернення позивача та не звернувся з вимогами до попереднього власника квартири, а лише посилався на відсутність механізму списання боргів з попереднього власника за спожиті комунальні послуги, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ « Закарпатгаз Збут» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попереднього власника квартири в сумі 19402,78 грн. є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.

Аналогічний висновок сформульовано в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат:

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.4,5,13,76-81,89,137,141,264-265,274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про захист прав споживача задовольнити .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири в сумі 19402,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 );

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (місце знаходження: 88015, м.Ужгород, вул. Богомольця Олександра, буд.21).

Дата складання повного тексту судового рішення у звязку з перебуванням судді у відпустці 10.01.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца