Справа № 344/3821/20
Провадження № 22-ц/4808/920/23
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Возняк В.Д.

за участю представника апелянта

адвоката Якубовського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якубовського Олександра Олександровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 21.06.2017, згідно якої отримав кредит у розмірі 200 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Водночас відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із відповідача на його користь заборгованість у розмірі 200 000 грн за кредитним договором № б/н від 21.06.2017, а також судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 25 травня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 200 000 грн за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 та 3 000 грн витрат по оплаті судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував та не повернув своєчасно банку кредитні кошти, тому заборгованість за договором підлягає стягненню.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Частково не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Якубовський О.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, представник апелянта вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не підписував, а тому вони не є частиною кредитного договору. Відповідно нарахування банком процентів та комісії за несвоєчасне погашення кредитору є неправомірним.

Представник апелянта також звертає увагу на те, що хоч позивач у позовній заяві і зазначав, що сума боргу складається із тіла кредиту, насправді ж формування заборгованості по «тілу кредиту» відбулося внаслідок нарахування процентів на раніше нараховані проценти. При цьому лише 18 846,75 грн є тілом кредиту, тобто грошовими коштами, які фактично перебували у користуванні апелянта.

За таких обставин, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду змінити, позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволити частково, стягнувши із ОСОБА_1 на користь банку 18 846,75 грн заборгованості по кредиту за кредитним договором № б/н від 21.06.2017.

Позиція інших учасників справи

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із частиною четвертою статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи, що представник АТ КБ «ПриватБанк» до відзиву на апеляційну скаргу не долучила докази надсилання (надання) його копій учасникам справи, апеляційним судом поданий відзив до уваги не береться й залишається без розгляду. Подібні висновки викладені у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 757/43793/18-ц (провадження № 14-311цс19).

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 12).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: картку № НОМЕР_1 , дата відкриття якої 15.01.2018 року, термін дії до 01/21.

Згідно розрахунку заборгованості долученого банком до матеріалів справи, станом на 23.02.2020 року, у банку наявна заборгованість у загальному розмірі 244 839,47 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 200 000,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 44 839,47 грн (а.с. 7-11).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.06.2017 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як на невід`ємні частини спірного договору.

Як правильно встановив суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 21.06.2017 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та комісії, що додані банком до позовної заяви. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису позичальника.

У анкеті-заяві позичальника 21.06.2017 року порядок нарахування та списання відсотків за користування кредитним лімітом, автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки, щомісячна комісія за обслуговування картки, за рахунок чого банком сформовано тіло кредиту в розмірі 200 000 грн, не зазначені.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21.06.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.03.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та правила надання банківських послуг у редакціях, що найбільш сприятливі для інтересів фінансової установи, аніж для споживача.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний зміст запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів та комісії, а також відсутності підпису позичальника у витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що була встановлена на час укладення із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують цих обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису відповідача, тому його також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.06.2017 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді процентів та комісії.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні з ОСОБА_1 кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а сторонами було дотримано форми кредитного договору у частині визначення розміру процентів та комісії,.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 , останній дійсно користувався кредитними коштами, що підтверджує факт отримання ним коштів банку. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, до суми боргу тіла кредиту позивачем включено суми нарахованих процентів та комісії, стягнення яких між сторонами не узгоджувалося. Нарахування тіла кредиту включає нарахування процентів на раніше нараховані проценти разом з розміром мінімальної суми 7%, тоді як такі умови сторонами не узгоджувалися, тому слід вважати, що позивачем не доведено належними доказами розмір заборгованості, яка підлягає стягненню.

При цьому, як визначив представник апелянта, грошовими коштами, які фактично перебували у користуванні апелянта є 18 846,75 грн. Зазначений розрахунок позивачем не спростовано. Позивач у відзиві на скаргу посилається на застосування Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг, які, як уже зазначалося раніше, до уваги судом братися не можуть, оскільки з відповідачем не узгоджувалися розмір та порядок нарахування процентної ставки та комісії.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку змісту правовідносин та правильно встановив, що між сторонами не було узгоджено порядок нарахування процентної ставки та комісії, проте безпідставно взяв за основу розрахунок суми заборгованого тіла кредиту, визначеної позивачем в 200 000 грн, та не врахував, що до неї включено нараховані відсотки. Тому рішення суду слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18 846,75 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 18 846,75 грн, то пропорційно до задоволених позовних вимог стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає 282,60 грн витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якубовського Олександра Олександровича задоволити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, код 14360570) заборгованість у сумі 18 846,75 грн за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 282,60 грн витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26.09.2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта