Справа № 133/1612/23
Провадження № 22-ц/801/2127/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 рокуСправа № 133/1612/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 133/1612/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Кучерук І. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що у червні 2020 року сторони зареєстрували шлюб.

У шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

На даний час дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 липня 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 трьох років.

Судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі частини зі всіх видів його доходів.

Указує, що дочка є хворобливою, потребує постійного дороговартісного амбулаторного лікування.

Відповідач відмовляється брати участь у лікуванні дитини і нести витрати на її лікування.

На лікування дитини нею понесені витрати на загальну суму 11 965,17 грн та у майбутньому будуть понесені витрати на суму 15 307,79 грн.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила суд:

стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у сумі 27 272,96 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пов`язані з її хворобою та лікуванням у розмірі 11 461 грн 48 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що:

позивачкою доведено належними доказами витрати пов`язані з придбанням ліків та проведення лабораторних досліджень на суму 14 495,17 грн;

обґрунтованими є позовні вимоги позивачки у частині розміру витрат на проходження повного курсу лікування, а саме придбання медичних препаратів на суму 8427,79 грн, оскільки такі витрати є прогнозованими та передбачуваними з огляду на наявність медичних рекомендацій лікаря;

відповідачем не спростовано належними доказами понесені позивачкою витрати;

вимога щодо стягнення додаткових витрат на майбутнє лабораторне дослідження у сумі 4350,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано відповідних призначень лікаря на підтвердження цих витрат;

з урахуванням обставин справи та наданих доказів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 11 461, 48 грн, що становить половину загальної суми понесених документально підтверджених позивачкою витрат та витрат наперед.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду частково змінити та збільшити розмір додаткових витрат на утримання дитини з 11 461,48 грн до 27 272,96 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К. (суддя-доповідач), судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 листопада 2023 року справу призначено до розгляду на 16 листопада 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційні скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, що мають істотне значення;

відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям та розвитком дитини;

судом не взято до уваги та не надано належної оцінки тому, що питання здоров`я дитини потребує термінового вирішення, а батько зобов`язаний фінансувати в повному обсязі витрати на її лікування;

судом першої інстанції не було надано правової оцінки довідкам відповідача про заробітну плату та про заборгованість зі сплати аліментів, яка на час звернення до суду з цим позовом становила 2000 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

заборгованості по сплаті аліментів він немає;

позивачкою не надано суду доказів, які дають підстави для збільшення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини;

доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 указує, що заперечення відповідача є необґрунтованими та формальними. Вважає, що надані докази повинні бути критично оцінені та не прийматись судом до уваги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 03 червня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_5 проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 трьох років.

Судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі частини зі всіх видів його доходів.

На період звернення з позовною заявою позивачкою понесенні додаткові витрати на лікування дочки в сумі 11 965,17 грн.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 25441 від 05 квітня 2023 року слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку в сімейного лікаря, лікаря-алерголога, як така, що часто хворіє та отримує дороговартісне лікування. У період з 14 лютого по 16 лютого 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Козятинській ЦРЛ, була проконсультована Вінницьким обласним алергологом.

З 23 квітня по 01 травня 2023 року ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні з лівобічною нижньодолевою пневмонією гострого перебігу.

ОСОБА_5 потребує амбулаторного продовження лікування вартістю 8427,79 грн, проходження обов`язкового лабораторного дослідження вартістю 1281,00 грн та 5600,00 грн (виписка з амбулаторної картки хворої).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що:

«СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого».

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) зроблено висновки, що:

«правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті».

Виходячи з аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи, що є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що лікування дитини, отримання медичних, консультаційних послуг, є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що згідно фіскальних чеків, наданих позивачкою, останньою понесено витрати, пов`язані з придбанням ліків за призначенням лікаря та проведенням лабораторних досліджень на загальну суму 14 495,17 грн.

Крім того, згідно медичних рекомендацій прогнозованими та передбачуваними є витрати позивачки для проходження донькою повного курсу лікування та придбання медичних препаратів «Пульмікорт» та Сингуляр», які складають 8 427,79 грн.

Указані витрати викликані особистими, індивідуальними особливостями дитини, доведені позивачкою та правильно встановлені судом першої інстанції.

Отже, позивачкою належно доведено додаткові витрати на утримання дитини, викликані обставинами, пов`язаними з її станом здоров`я, у загальному розмірі 22 922,96 грн, половину з яких у розмірі 11 461,48 грн слід стягнути з відповідача на користь останньої.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 2-1161/2011 (провадження № 61-15690св18) від 10 травня 2018 року зроблено висновок, що:

«розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат».

Відтак, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, позивач повинен довести їх необхідність та надати докази, суми витрат, які були понесені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лабораторне дослідження у сумі 4 350 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі вимоги позивачкою не доведені належними доказами та стягнутими наперед бути не можуть.

Рішення суду про часткове стягнення на користь позивачки суми коштів, витрачених у зв`язку з лікуванням доньки за період, який передував подачі позову, обґрунтовано судом першої інстанції на підставі документально підтверджених медико-технологічних документів, є правильним та доводами апеляційної скарги не спростований.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат у сумі 11 461,48 грн, що становить половину від загальної суми понесених документально підтверджених позивачем витрат та витрат наперед.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, він компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК