єдиний унікальний номер справи 546/917/23
номер провадження 2-о/546/31/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Казакова О.А., представниці заінтересованої особи Деркач А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, про встановлення факту місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася 17 серпня 2023 року до суду із вказаною заявою у якій зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області, де в 1995 році пішла до першого класу. З другого по 7 клас заявниця навчалася в Старозбур`ївській загальноосвітній санаторній школі інтернаті Херсонської області. Сьомий клас школи заявниця не закінчила, так як її мати ОСОБА_2 забрала доглядати молодшу сестру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2005 році на час виповнення заявниці ОСОБА_1 16 років вона знаходилися в СІЗО в м. Одесі. Після цього відбувала покарання в місцях позбавлення волі, тому не отримала паспорт громадянина України. Заявниця зазначає, що з дня свого народження і по даний час вона проживала на території України, а її мати ОСОБА_3 є громадянкою України. На час проголошення незалежності України та набрання чинності Закону України «Про громадянство» (13.11.1991) заявниці було два роки і вона постійно проживала на території України разом зі своєю матір`ю. З 2019 року і по даний час ОСОБА_1 постійно проживає в буд. АДРЕСА_1 . Заявниця звернулася до Решетилівського сектора ДМС України Управління державної міграційної служби України у Полтавській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України, але отримала відмову у зв`язку з тим, що документи подані у повному обсязі. Отримати підтверджуючі документи про місце проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року з тимчасово окупованої Херсонської області неможливо. Встановлення факту місця постійного проживання на території України з дня народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і по даний час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року, необхідні їй для отримання паспорта громадянина України.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою та просить встановити факт місця постійного проживання на території України з дня її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 і по даний час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року.

Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 21.08.2023 та призначене судове засідання на 18.09.2023.

Ухвалою суду від 18.09.2023 було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, замінивши Решетилівський сектор Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, та відкладено судове засідання на 06 жовтня 2023 року.

02 жовтня 2023 року до суду від Управління Державної міграційної служби у Полтавській області надійшли письмові пояснення на заяву про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, в яких зазначено, що відповідно до відомостей з Єдиного демографічного реєстру, 10.02.2023 до Решетилівського районного сектору УДМС у Полтавській області з заявою анкетою №8686245 для внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України вперше, після досягнення 18-річного віку звернулася ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що при подачі до Решетилівського районного сектору УДМС у Полтавській області відповідної заяви не було встановлено особу ОСОБА_1 та у заявниці відсутні будь які інші документи з фотокарткою, проведено встановлення особи відповідно до п. 43 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302. Впізнання здійснювала ОСОБА_2 . За результатами розгляду заяви анкети № 8686245 від 10.02.2023 Решетилівським РС УДМС 28.03.2023 прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 , уродженці с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області, оскільки подані не в повному обсязі документи, необхідні для оформлення та видачі паспорта, а саме: в ході перевірок особу ОСОБА_1 встановлено, але не встановлено належності до громадянства. До заяви заявницею надано повторне свідоцтво про народження, в якому вказані відомості про батьків: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 . УДСМ здійснена перевірка за вказаними персональними даними та встановлено, що відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: «Підстава запису відомостей про батька заява матері; державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України». Щодо матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в інформаційній підсистемі Реєстру «Заяви про видачу паспорта» наявні відомості, що 23.10.1985 ОСОБА_2 документована паспортом колишнього СРСР. У зв`язку з загальним обміном ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . При цьому відсутні документи, що підтверджують проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991. У зв`язку з тим, що Голопристанський район Херсонської області є тимчасово окупованою територією, отримати відповідні документи у встановленому законом порядку неможливо (а.с. 40 - 44).

Позиція учасників судового справи

Заявниця та її представник адвокат Казаков О.А. у судовому засіданні 18 вересня 2023 року заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представниця заінтересованої особи ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 зверталася до Решетилівського районного сектору УДМС у Полтавській області, однак нею були подані документи не в повному обсязі, необхідні для оформлення та видачі паспорта. У зв`язку з цим їй було відмовлено у видачі паспорта громадяни на України. проти задоволення заяви не заперечує.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області. Батьками заявниці ОСОБА_1 були ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 4).

Відповідно до копії довідки про звільнення серії ПОЛ №17998, виданій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася у с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області, остання раніше судима 18.12.2014 Голопристанським районним судом Херсонської області, звільнена 28.04.2017 умовно достроково (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва серії НОМЕР_3 про присвоєнням (підвищення) робітничої кваліфікації та додатку до нього ОСОБА_1 закінчила у 2016 році Надержинський навчальний центр №65 (а.с. 7, 8).

Як вбачається з вироку Голопристанського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2014 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області, є громадянкою України. Вказаним вироком ОСОБА_1 засуджена за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки (а.с. 58).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 07.04.2023 №01-3-20/352, згідно акту обстеження за 312 від 07.04.2023 ОСОБА_1 , 30.06.1989, фактично проживає без реєстрації з 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

ОСОБА_1 звернулася до Решетилівського районного сектору УДМС у Полтавській області з заявою анкетою №8686245 від 10.02.2023 для внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України вперше, після досягнення 18-річного віку (а.с. 45-47).

Як вбачається із копії акту впізнання особи, ОСОБА_2 в присутності свідків впізнала на фото ОСОБА_1 за характерними рисами (а.с. 48).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області. Підстава запису відомостей про батька заява матері; державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 49-50).

У зв`язку з загальним обміном ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 51).

Відповідно до відповіді Решетилівського сектору Управління Державної міграційної служби у Полтавській області ДМС України ОСОБА_1 , в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 були подані не у повному обсязі документи необхідні для оформлення та видачі паспорта відповідно до п. 5 п. 100 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (а.с.5).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , мати заявниці, суду повідомила, що її донька ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту народження і до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно її донька проживала з нею у с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області. У подальшому вони змінювали місце проживання, але в межах району. Працювала вона у радгоспі ім. Суворова, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 року. З території України вони нікуди не виїжджали.

Про те, що ОСОБА_2 працювала у радгоспі ім. Суворова, у тому числі і станом на 24 серпня 1991 року, свідчить копія записів із її трудової книжки. Так, відповідно до запису номер 5 ОСОБА_2 звільнена із радгоспу ім. Суворова за ст. 38 КЗпП УРСР. У подальшому ОСОБА_2 14.03.1991 зарахована до цього ж радгоспу робітницею, де вона, зокрема працювала до 27 грудня 1994 року (а.с. 59).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюються підстави набуття громадянства України.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Суд вважає, що заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які у сукупності із показаннями свідка свідчать про постійне проживання на території України на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

При цьому відомостей про те, що заявниця залишала територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справ не містять.

Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 02 червня 2021 року у справі № 125/1472/19.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, про встановлення факту постійного місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявниця ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник заявниці ОСОБА_6 , робоча адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, місцезнаходження: вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039.

Представниця заінтересованої особи ОСОБА_5 , службова адреса: вул. Покровська, 16, м. Решетилівка Полтавської області, 38400.

Повний текст рішення складений 06 жовтня 2023 року.

Суддя Ю. В. Зіненко