Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
711/3737/22: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах про недоговірні зобов’язання, з них; про відшкодування шкоди, з них; завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Результат оскарження 14.11.2023 Касаційний цивільний суд Верховного Суду: залишено касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін
Номер судового провадження: 22-ц/821/257/23
ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/257/23Головуючий по 1 інстанціїСправа №711/3737/22 Категорія: 305010300 Демчик Р.В. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л. судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Черкаська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України (скаржник),

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2022 (повний текст складено 25.11.2022, суддя в суді першої інстанції Демчик Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування,

в с т а н о в и в :

у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з Державної казначейської служби на його користь моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн. шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку, з посиланням на те, що він перебував у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні за ч.3 ст.185 КК України у якому щодо нього застосовувалися запобіжні заходи у виді тримання під вартою та домашнього арешту.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2020 позивача визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.3 ст. 185 КК України та виправдано через недоведеність в його діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.09.2021 вказаний вирок залишено без змін.

Позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 2 000 000 грн., через незаконні дії працівників поліції та прокуратури, внаслідок яких він перебував під слідством і судом 29 місяців, у тому числі під вартою в умовах повної антисанітарії, ізоляції від родини та соціуму, постійного психологічного тиску - 277 днів, а 206 днів під домашнім арештом, що обмежувало його свободу і позбавляло можливості вести нормальний і звичний спосіб життя, як і перебування тривалий час в статусі обвинуваченого без обрання запобіжного заходу.

У зв`язку із ухваленням судом відносно позивача виправдувального вироку, працівниками поліції були сфабриковані відносно нього ще дві кримінальні справи і знову обрано запобіжний захід у вигляді тримання під ватою. У зв`язку із вказаними обставинами про народження своєї дитини він дізнався, перебуваючи у слідчому ізоляторі, і на даний час не може повноцінно опікуватися нею, що також заподіює моральних страждань. Крім цього, через те, що позивач знаходився та на даний час знаходиться під вартою, його дружина ОСОБА_2 у стані вагітності дуже хвилювалася та переживала, внаслідок чого, сину, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз «Ураження головного мозку не уточненої етіології».

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2022 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, грошові кошти в сумі 186550,00 грн. Суд вказав, що позивача вироком суду виправдано у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185КК України, а перебуванням під слідством та судом йому завдано моральних страждань, які мають бути компенсовані у визначеному судом розмірі, який відповідає засадам розумності та справедливості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Державна казначейська служба України 17.01.2023 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити в позові у повному обсязі. Скаржник зазначає, що за практикою ВП ВС відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої державою, є держава в особі відповідного органу державної влади, а не Державна казначейська служба, яка лише має повноваження здійснювати списання коштів з бюджету. Позивач помилково пред`явив позов до органів державної влади, а не до держави Україна в особі її органів. В якості відповідача у справі позивачем не вказано Черкаський відділ поліції, який здійснював досудове розслідування у справі. Отже поліція була позбавлена можливості надати суду докази законності своїх дій при здійсненні кримінального переслідування позивача. Вказане свідчить, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушених прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги та доводи скаржника у даній справі, предметом апеляційного перегляду є висновки суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, щодо яких наведено заперечення в апеляційній скарзі. В решті висновків суду першої інстанції апеляційний перегляд не здійснюється.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 09.05.2019 позивача ОСОБА_1 затримано начальником відділення СВ Черкаського відділу поліції ГУ поліції у Черкаській області Кривов`язом В.Г. в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.14-15).

Відповідні відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0002314 від 09.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У даному кримінальному провадженні 09.05.2019 позивачу ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.05.2019 ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 07.07.2019 включно. У подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

У послідуючому 10.02.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 було змінено на цілодобовий домашній арешт строком 60 діб із застосування засобу електронного контролю до 09.04.2020 включно.

28.05.2020 ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час без застосування засобу електронного контролю строком на 30 діб продовжено до 26.06.2020 включно.

30.06.2020 ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 знову обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб до 28.08.2020 включно без застосування засобу електронного контролю.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2020 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачення у вчинені злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдано його за недоведеністю вчинення ним злочину.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.09.2021 виправдувальний вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2020 стосовно ОСОБА_1 залишено без змін, він набрав законної сили.

Таким чином позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період з 09.05.2019, коли йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, до 29.09.2021, тобто до набрання виправдувальним вироком щодо позивача законної сили.

Позивач у даній справі стверджує про те, що знаходячись під слідством та судом, зазнаючи обмеження його прав внаслідок застосування запобіжних заходів, він зазнав моральних страждань.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Приписамист.56 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.9, ч.6 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Питання про відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі, врегульовано ст.130 КПК України, якою передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Нормами, які регламентують відшкодування, зокрема, моральної шкоди є положення ст.1167 та ст.1176 ЦК України.

Так статтею1167ЦК України(загальнаправова норма,що регламентуєвідшкодування моральноїшкоди)передбачено,що моральнашкода,завдана фізичнійабо юридичнійособі неправомірнимирішеннями,діями чибездіяльністю,відшкодовується особою,яка їїзавдала,за наявностіїї вини,крім випадків,встановлених частиноюдругою цієїстатті. Моральнашкода відшкодовуєтьсянезалежно відвини органудержавної влади,органу владиАвтономної РеспублікиКрим,органу місцевогосамоврядування,фізичної абоюридичної особи,яка їїзавдала: 1)якщо шкодизавдано каліцтвом,іншим ушкодженнямздоров`яабо смертюфізичної особивнаслідок діїджерела підвищеноїнебезпеки; 2)якщо шкодизавдано фізичнійособі внаслідокїї незаконногозасудження,незаконного притягненнядо кримінальноївідповідальності,незаконного застосуваннязапобіжного заходу,незаконного затримання,незаконного накладенняадміністративного стягненняу виглядіарешту абовиправних робіт(щотакож передбаченоч.1ст.1176ЦК України); 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того,спеціальною правовоюнормою ч.ч.2,6,7ст.1176ЦК Українипередбачено,що правона відшкодуванняшкоди,завданої фізичнійособі незаконнимидіями органу,що здійснюєоперативно-розшуковудіяльність,досудове розслідування,прокуратури абосуду,виникає увипадках,передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Так існує спеціальний ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зі змісту ст.1 якого слідує, що його дія поширюється на осіб, які незаконно зазнали обмеження будь-якого їх права внаслідок застосування щодо них органами досудового розслідування, прокуратури чи суду заходів впливу за положеннями КПК та КК України.

Згідно п.1 ч.1ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до п.5ст.3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених встатті 1 цього Законувипадках.

Частинами п`ятою та шостоюстатті 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч.ч.2, 3ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи (статті 1173-1174 ЦК України).

В пункті 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно доп.10.1цієї ж постанови ПленумуВСУ привирішенні спорупро відшкодуванняморальної шкоди,заподіяної громадяниновінезаконними рішеннями,діями чибездіяльністю органудержавної влади,його посадовимиабо службовимиособами,судам слідвиходити зтого,що зазначенийорган маєбути відповідачему справі,якщо цепередбачено відповіднимзаконом, наприклад,ст.9ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність». Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Внаслідок незаконного засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодуваннямайнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівкизакону ст.1176 ЦК України,ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правовий висновок про що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц.

Аналізуючи у взаємозв`язку встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, вищенаведені норми законодавства, які регламентують відповідні правовідносини, та правовий висновок ВП ВС, апеляційний суд приходить до такого.

Так як позивач у цій справі перебував у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні, по результатам розгляду якого його було виправдано судом, в силу вищенаведених положень п.1 ч.1ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначається, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.ч.2, 3ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Таким чином апеляційний суд погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції в цій справі про необхідність відшкодування позивачу за рахунок державного бюджету завданої здійсненням щодо нього кримінального провадження, в якому його було вироком суду виправдано, моральної шкоди.

При цьому посилання скаржника на те, що відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої державою, є держава в особі відповідного органу державної влади, а не Державна казначейська служба, яка лише має повноваження здійснювати списання коштів з бюджету, на правильність висновків суду у цій справі не впливають, адже судом вирішувалися вимоги, заявлені до державного органу внаслідок незаконної діяльності якого особі завдано моральної шкоди, та судом приймалося рішення про стягнення коштів з державного бюджету, а не із державного казначейства.

Вказівка скаржника на те, що позивач помилково пред`явив позов до органів державної влади, а не до держави Україна в особі її органів, також відхиляється апеляційним судом, оскільки фактично моральну шкоду позивачу у справі було завдано внаслідок протиправної діяльності державних органів, за що відповідає держава Україна, відтак зазначення саме вказаних юридичних осіб в якості відповідачів не є помилкою.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови ВП ВС від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц вказано, що в цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №495/6187/16, від 29.06.2022 у справі № 201/9398/20.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що в якості відповідача у справі позивачем не вказано Черкаський відділ поліції, який здійснював досудове розслідування, отже поліція була позбавлена можливості надати суду докази законності своїх дій при здійсненні кримінального переслідування позивача, оскільки позивач самостійно обирає до кого йому слід пред`явити позовні вимоги для захисту своїх прав, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Так ч.1 ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позов у цій справі пред`явлено, в тому числі, до Черкаської обласної прокуратури, яка здійснювала процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у відповідному кримінальному провадженні про обвинувачення позивача, та представляла сторону обвинувачення, отже є належним відповідачем у справі.

При цьому законність дій органу досудового розслідування (нацполіції), про що вказує скаржник, була предметом судової оцінки при розгляді по суті пред`явленого позивачу кримінального обвинувачення у кримінальній справі та не може переглядатися у даній цивільній справі.

Також апеляційний суд вважає, що позивачем у справі обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, який відповідає правовим висновкам ВП ВС у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, що спростовує посилання скаржника про протилежне.

Одночасно, відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови ВП ВС від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.

У пунктах 5.4, 6.9 цієї ж постанови ВП ВС вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц вказано, що в цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №495/6187/16, від 29.06.2022 у справі № 201/9398/20.

На вказані обставини суд першої інстанції у даній справі належної уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди позивача з державного бюджету України, оскільки сума відшкодування підлягає стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, що відповідає правовим висновкам ВС у постанові від 07.09.2022 у справі №711/4624/21.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2022 у даній справі належить змінити, вказавши в його резолютивній частині про те, що кошти на користь позивача стягуються з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування, - змінити, вказавши в його резолютивній частині про те, що кошти на користь позивача стягуються з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2022 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено15.02. 2023.

Суддя-доповідач

Судді

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...