Номер провадження № 4-с/521/14/23
УХВАЛА

06 грудня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, зацікавлені особи ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 зі скаргою, в якій просить поновити їй строк на звернення до суду із даною скаргою.

Визнати незаконною бездіяльність начальника Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Братішевського Валентина Семеновича у вигляді ненадання відповіді ОСОБА_1 за заявами від 04.02.2020 року, 16.02.2020 року.

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Воропай Вікторії Вадимівни у вигляді ненадання довідки про розмір виплачених аліментів (стягнутих) ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 31.01.2020 року, яку просила видати ОСОБА_1 за заявою від 04.02.2020 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколову Оксану Володимирівну, яка замінює старшого державного виконавця Воропай Вікторію Вадимівну, направити запити до ДФС України про надання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на ім`я ОСОБА_2 за період з 01.02.2020 по 31.10.2022 та на підставі цих документів та матеріалів виконавчого провадження направити стягувану довідку про заборгованість по аліментам за виконавчим провадженням №53191405 період з 01.01.2017 по 31.10.2022, довідку про розмір виплачених ОСОБА_2 аліментів за виконавчим провадженням №53191405 за період з 01.01.2017 по 31.10.2022 року.

Визнати незаконною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Горбатюка Дмитра Леонідовича у вигляді ненадання відповіді за виконавчим провадженням №53191405 за заявою ОСОБА_1 від 04.10.2022 та зобов`язати його направити відповідь ОСОБА_1 на цю заяву.

Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Соколову Оксану Володимирівну або уповноважену особу Відділу вчинити всі необхідні дії для фактичного виконання судового рішення по виконавчому провадженню №53191405 та здійснити перерахування ОСОБА_1 з депозитного рахунку Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) аліменти, що стягнуті (утримані) з ОСОБА_2 за листопад 2021 року та за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заява обґрунтована тим, що на утриманні заявниці знаходиться син ОСОБА_3 , який згідно медичного висновку №681 від 20.06.2012 року КЗ «Херсонська ОПЛ» визнано дитиною інвалідом до 18 років.

Херсонський міський суд Херсонської області видав виконавчий лист від 21.12.2016 року по справі №766/725/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.12.2016 року і до повноліття дитини.

В провадженні Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуло виконавче провадження №53191405 за вказаним виконавчим листом, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №53191405 від 27.12.2006, виданою старшим державним виконавцем Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Бойченко С.І. А з грудня 2017 виконавче провадження №53191405 знаходиться у старшого державного виконавця Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні ОСОБА_4 .

З метою з`ясування повноти обсягу виконання судового рішення та звіряння розрахунків по аліментам заявниця звернулась із заявою від 04.02.2020 року до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні, відповідно до якої просила направити на її адресу довідку про розмір виплачених боржником аліментів за період з 01.01.2017 року по 31.01.2020 року. Очевидно, що дану заяву було отримано, оскільки УСБУ України в Херсонській області направило звіт про здійсненні відрахування та виплати УСБ України в Херсонській області за період з 01.12.2016 по 31.01.2020 року до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні. Проте, цей звіт не підписаний виконавцем, а також ані відповіді, ані довідки про розмір виплачених боржником аліментів за період з 01.01.2017 по 31.01.2020 їй не направлено Суворовським РВ ДВС у м. Херсоні.

Так як боржник проходив службу в УСБУ України в Херсонській області, а потім в ГУ СБУ в АРК Крим, старшим державним виконавцем Воропай В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.02.2020, яку направлено для виконання на адресу ГУ СБУ в АРК Крим (м. Херсон).

Зі звіту про здійснені відрахування та виплати УСБ України в Херсонській області за період з 01.12.2016 по 31.01.2020 року вбачається, що у лютому 2018 року боржник отримав дохід в сумі 7470,00 грн., утримано 1456,65 грн., а аліменти нараховані в сумі 1002, 23 грн. На думку заявниці, з доходу 7470,00 грн. утримується та компенсується ПДФО 1344,6 грн., військовий збір 112,05 грн., тому із залишку 7357,95 грн. 1/6 частина аліментів становить 1226,32 грн., а нараховано менше на 224,09 грн.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені види виплат, на які не може звернуто стягнення та пунктом 12 Постанови КМУ від 26.02.1993 року №146 визначено перелік видів доходів, з яких не проводиться утримання аліментів, а компенсація ПДФО не входить до переліку.

Аліменти за виконавчим провадженням №53191405 отримувались регулярно та своєчасно до 14.10.2021 року, а потім отримані 16.12.2021 року (3477,40 грн.), 19.01.2022 року (3477, 40 грн.) та 22.02.2022 (4054,39 грн.). Тобто у листопаді 2021 не було перерахувань аліментів та з 23.02.2022 року перерахування припинено взагалі.

З метою з`ясування повноти обсягу виконання судового рішення та звіряння розрахунків по аліментам заявниця звернулась із заявою від 16.02.2022 року до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні, відповідно до якої просила витребувати звіти за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 роки у Головного управління Служби безпеки України в Автономній республіці Крим (м. Херсон); направлення запиту до ДФС України про надання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків на ім`я ОСОБА_2 за цей же період та надати можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження.

Дана заява була направлена до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні рекомендованим листом, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 17.02.2022, була отримана 21.02.2022 року адресатом, проте відповідь не направлена. Таким чином, у зв`язку із окупацією міста Херсона отримати довідку про розмір виплачених аліментів в Суворовському РВ ДВС у м. Херсоні не виявилося можливим.

З 14 червня 2022 року наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2022 №2373/5 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» визначено, що під час дії воєнного стану примусове виконання рішень, місцем виконання яких є Херсонська область, здійснює відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після введення воєнного стану в Україні та окупації міста Херсона, у зв`язку з активними бойовими діями у м. Миколаєві, в якому проживала заявниця, вона з родиною з 19 березня по 28 липня 2022 року була евакуйована до Румунії, тому без ідентифікатора доступу до виконавчого провадження, коштів на листування, засобів комунікації та технічних приладів не мала об`єктивної можливості у період правової невизначеності (кому та куди) запитувати інформацію від виконавчої служби, боржника або у Головного управління СБУ а Автономній республіці Крим, а також оскаржувати дії державного виконавця або в інший спосіб захищати інтереси дитини.

Після повернення із родиною до м. Миколаєва та переміщення у статусі ВПО звернулась із заявою від 08.08.2022 до Головного управління СБУ в Автономній республіці Крим (м. Київ), відповідно до якої повідомила про припинення виплати аліментів, направила банківські реквізити, на які слід здійснювати перерахування аліментів та звернулась з проханням направити на її адресу довідку про розмір виплачених (стягнутих) ОСОБА_2 аліментів за період з 01.01.2017 по теперішній час, або повідомити про його переведення (звільнення) зі служби.

Головне управління СБУ в Автономній республіці Крим (м. Київ) заяву отримало 18.08.2022, проте відповідь не направило та поновило перерахування аліментів тільки у жовтні 2022 року.

Крім того, до Відділу ПВР УЗПВР було направлено заяву від 04.10.2022, відповідно до якої просила повідомити про причини утворення заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням, у провадженні якого державного виконавця наразі перебуває виконавче провадження, доручити поновлення перерахування аліментів за минулий час та направити довідку про розмір виплачених (стягнутих) ОСОБА_2 аліментів за період з 01.01.2017 по 30.09.2022 та про заборгованість по аліментам за той же період.

Відділ ПВР УЗПВР отримав заяву 13.10.2022 року, проте відповіді не надав.

За виконавчим провадженням державними виконавцями жодного разу не перевірялась правильність нарахування аліментів, за запитами стягувача жодного разу не видавалась довідка про розмір виплачених (стягнутих) ОСОБА_2 аліментів та про заборгованість по аліментам за період з 01.01.2017 по 30.09.2022, з боржника аліменти стягуються не в повному обсязі та перераховуються стягувану не своєчасно, внаслідок чого заборгованість по аліментам на дитину інваліда становить більше 35000,00 грн.

Про порушення свого права співробітниками Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні ОСОБА_1 довідалася 21.03.2022 року після залишення без розгляду її заяви від 16.02.2022 року.

Після порушення свого права співробітниками Відділу ПВР УЗПВР довідалася 02.11.2022 року.

Вчасно оскаржити бездіяльність на мала змоги, оскільки знаходилася у Румунії.

Перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові документи вважаю, що в задоволенні клопотання про поновлення пропущених строків для подання скарги до суду слід відмовити, а подану скаргу повернути без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року в справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги та клопотання встановлено, що скаржник нічим не обґрунтовує поважність пропуску строку.

Дані доводи скаржника про поважність пропуску строку не приймаються до уваги.

За таких обставин, надані докази не відповідають критерію достовірності, належності та достатності на підтвердження заявленого клопотання, щодо поважності пропуску строку на подання скарги та не можуть бути враховані судом.

Інші докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги скаржником не надано.

Таким чином, з огляду на наведене суд вважає, що вищезазначену скаргу подано ОСОБА_1 з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, а також враховуючи те, що скаржник звернулася зі скаргою до суду 08.12.2022 та оскаржує дії державного виконавця, які тривають з 01.01.2017 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом відмовлено в поновленні строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, відповідно скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на бездіяльність керівників державної виконавчої служби, державних виконавців та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, зацікавлені особи ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя: І.В. Плавич