Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
551/1260/21: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на нерухоме майно (крім землі), з них:; про приватну власність, з них:.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: 22-ц/814/2413/23
ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1260/21 Номер провадження 22-ц/814/2413/23Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Хіль Л.М., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій прохала визнати автомобіль AUDI А6, 2004 року випуску спільною сумісною власністю, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості транспортного засобу в розмірі 85732 грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 12.08.2016 по 06.08.2021 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей, які проживають разом з нею. Вказувала, що за час перебування у шлюбі ними придбано автомобіль AUDI А6, 2004 року випуску, який зареєстрований за відповідачем. Вартість вказаного автомобіля складає 171465 грн. Посилається на те, що з вона з відповідачем не дійшли згоди щодо розподілу спільного автомобіля, відповідач продовжує ним користуватися. В зв?язку з чим, прохала стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини ринкової вартості вищевказаного транспортного засобу.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення компенсації відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи.

Зокрема вказує, що відповідач був обізнаний у тому, що вона подала позов на розлучення, а тому умисно відчужив спільний автомобіль без її згоди, щоб в подальшому уникнути його розподілу як спільного майна подружжя. В доповненнях на апеляційну скаргу посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній підтримуючи висновки суду першої інстанції та спростовуючи доводи апеляційної скарги, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, подавши заяви з проханням слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.2 ч.1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 12 серпня 2016 року у Шевченківському районному у м. Полтаві відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2021 року, яке 07 вересня 2021 року набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Разом з тим, на підставі договору купівлі - продажу від 03 вересня 2019 року відповідач набув право власності на транспортний засіб АUDI A6, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 з 23 червня 2021 року власником спірного автомобіля стала інша особа ОСОБА_5 (а.с.37).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль, який є предметом позову, станом на час розірвання шлюбу у власності подружжя вже не було. Відтак, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, отже у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 60СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 69СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчудження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або вартість враховується при поділі (пункти 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі ОСОБА_1 позовної заяви про розірвання шлюбу 14.06.2021 року, спірний автомобіль перебував у власності та користуванні ОСОБА_2 , який одразу після подачі ції заяви до суду 23.06.2023 року здійснив віджуження вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 . Рішення суду про розірвання шлюбу прийнято 06 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року набрало законної сили.

Отже, з викладеного вище вбачається, що відповідач здійснив відчуження автомобіля у період коли сторони шлюбних відносин не підтримували, та позивачем було ініційовано питання розірвання шлюбу, а відповідно про вказаний факт позивачу не було відомо. Кошти від реалізації автомобіля, який було придбано у шлюбі та який є спільною сумісною власністю подружжя, позивач не отримала. Доказів того, що кошти від реалізації автомобіля були витрачені на потреби сім?ї відповідачем не надано.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст.60СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72СК та ст.372 ЦК України.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частини другої статті 183ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільні речі, наприклад такі, як автомобіль, присуджуються одному з подружжя, якщо подружжя не домовилось про інше. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У разі недосягнення такої згоди між подружжям може застосовуватися стаття 365ЦК України за наявності для цього відповідних підстав і суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому - грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац першийпункту 22 Постанови ПВСУ №11).

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №761/15565/16-ц, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, згідно довідки ТОВ Консультаційно-оціночної компанії «Дисконт» №1018-6303 від 09.12.2021 року вбачається, що вартість автомобіля AUDI А6, 2004 року випуску складає 6300 дол. США або 171465 грн (згідно курсу НБУ на 09.12.2021 р. 1 дол. США =27,2167 грн).

Згідно висновку експерта №1211-1212 від 29.07.2021 Наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу AUDI А6 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , колір сірий, станом на момент дослідження 26 липня 2022 року складала 169 971,75 грн.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля доказів не надав.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнаннямайна спільноюсумісною власністюта стягненнякомпенсації підлягає задоволенню шляхом поділу автомобіля AUDI А6, 2004 року випуску, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у рівних частках по 1/2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки AUDI А6, 2004 року випуску, та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 компенсації вартості належної їй 1/2 частки вказаного автомобіля в сумі 84986,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 скасування рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК Українисудовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволенихпозовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Розміри витрат сторонами не оскаржено та не спростовано.

При подачі позову до суду позивачем сплачено 908,00 грн. судового збору, 5097,79 грн вартість експертизи (сплату якої підтверджено акту попереднього розрахунку), за подачу апеляційної скарги 2270,00 грн судового збору, що разом становить 8275,00 грн.

Оскільки вказаною постановою суду позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати у розмірі 8275,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року скасувати.

Ухвалити новерішення,яким позовнівимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнаннямайна спільноюсумісною власністюта стягненнякомпенсації задовольнити.

Визнати автомобіль AUDI А6 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , колір сірий, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 ринкової вартості транспортного засобу AUDI А6 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , колір сірий, якиє являється обєктом спільнохї сумісної власності, в розмірі 84986,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8275,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 15.02.2023 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Л.М. Хіль _______________ О.Ю. Кузнєцова

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...