Справа №: 397/957/21
провадження №: 2-ві/398/4/23
УХВАЛА

"16" листопада 2023 р. Суддя Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області Молонова Ю.В., розглянувши заяву представника позивача Павленка С.В., про відвід головуючого судді Нероди Л.М. у справі №397/957/21 (провадження №2/398/434/23) за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2021 року АТ «Кредобанк», від імені та в інтересах якого діє представник Павленко Сергій Валерійович, звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

На підставі ухвали судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2021 вказана цивільна справа була передана за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2021 року дану справу розподілено судді Нероді Л.М.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2023 представник позивача Павленко С.В. на електронну адресу суду подав заяву про відвід судді Нероди Людмили Миколаївни.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 01.11.2023 заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано її для вирішення питання про відвід судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

За приписами ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши матеріали заяви про відвід та ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до таких висновків.

В обґрунтування відводу судді представник позивача посилається на те, що суддя порушила права банка, що полягають у порушенні строків розгляду справи, а тому викликають у нього сумніви у розгляді справи у встановлені строки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі у справі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Представник позивача Павленко С.В. у своїй заяві не довів існування обставин, передбачених нормами зазначеної вище статті. Сумнів у безсторонності та неупередженості судді не може ґрунтуватися на незгоді з його рішеннями у справі, або тривалими датами між судовими засіданнями. Наведені ОСОБА_2 підстави для відводу судді Нероди Л.М. не передбачені ст. 36 ЦПК України, а свідчать про прагнення позивача безпідставно усунути суддю від розгляду справи.

За умовами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим. Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді Нероди Л.М.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Нероди Л.М. у справі №397/957/21 (провадження №2/398/434/23) за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Молонова