Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1567/21
Провадження № 2/376/81/2023
"25" травня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,
за участі секретаря Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,
У липні 2021 року представник позивача АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з даним позовом.
25.09.2013 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль.
Сквирський районний суд Київської області своїм рішенням від 29.03.2016 року у цивільній справі № 376/419/16-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та стягнено з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 215 257,07 грн., а також судовий збір у розмірі 3228,86 грн.
Разом з тим позивач дізнався, що автомобіль марки Renault Logan, 2013 року випуску, тип універсал-В, номер шассі - НОМЕР_1 , бежевого кольору, що належить ОСОБА_2 незаконно відчужений ОСОБА_1 .
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 в комплексі порушення умов Кредитного договору та Договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди Завставодержателя АТ "Альфа-Банк" позбавлено права задовольнити свої вимоги у способи визначені законодавством України, що призводить до порушення права та охоронюваних законом інтересів АТ "Альфа-Банк".
З урахування викладеного, позивач просить суд:
-Стягнути з відповідачівна користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2389,50 грн.
Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та поданому 18.05.2023 клопотанні просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки до суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористалився. Письмових заяв чи клопотань не надали.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 25.05.2023 року змінено назву позивача на АТ «Сенс Банк».
Ухвалою суду від 25.05.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1.1. ст.1 кредитного договору, кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 135405,00 грн. зі сплатою процентів.
Відповідно до п.1.2. ст.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки Renault Logan бежевого кольору, згідно з договором №226/13-к від 21.09.2013 укладеним із ОСОБА_2 .
25.09.2013 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль.
З копії статуту АТ «Сенс Банк» затвердженого Національним Банком України 12.09.2022 року вбачається, що АТ «Сенс Банк» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "Альфа-Банк".
З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що ОСОБА_2 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином, у результаті чого станом на 01.02.2016 року має заборгованість 215 257,07 грн.
Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 15.04.2021 року, автомобіль марки Renault Logan, 2013 року випуску, тип універсал-В, номер шассі - НОМЕР_1 , бежевого кольору, перереєстровано 19.08.2015 року, актуальний номерний знак НОМЕР_3 .
Відповідно до п.п. 2.1.5 ст.2 Договору застави, заставодавець зобов`язаний, без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, спільну діяльність і т.п.
Як стверджує позивач ОСОБА_2 здійснив дії, пов`язані зі зміною права власності на предмет застави без відома та згоди заставодержателя. Дану обставину суд вважає доведеною, оскільки протилежного стороною відповідача не доведено суду.
Таким чином, ОСОБА_2 всупереч умовам укладеного з банком договору застави здійснив відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку.
Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ч.1,3 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
На виконання вищевказаних норм, АТ «Альфа-Банк» зареєструвало відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що стверджено копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №73559981 від 06.07.2021 року.
Згідно вимог ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави переходять у власність іншої особи.
Частиною 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За результатом аналізу частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Особа може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Таку правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 (справа № 555/661/16-ц).
Відповідно до п.2 ч.2 ст.592 ЦК України, передбачається, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави.
За положеннями ч.1 ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно: із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Як встановлено судом ОСОБА_2 не звертався ані до АТ «Укрсоцбанк», ані до АТ «Альфа-Банк» для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу, свідомо порушивши норми законодавства України, відчуживши предмет застави ОСОБА_1 без згоди обтяжувача.
Таким чином, у результаті порушення умов кредитного договору та договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди заставодержателя, АТ «Альфа-Банк» позбавлене права задовольнити свої вимоги в способи, визначені законодавством України, що призводить до порушення його права та охоронюваних законом інтересів.
Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умові відсутності в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Таким чином, враховуючи той факт, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження та станом на момент подачі позову наявні відомості про обтяження предмета застави, тому відповідач не є і не може бути визнаним добросовісним набувачем вказаного автомобіля.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно ч.1 ст.396 ЦК України, особа, яка має речове праве на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацій обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд задовольняючи позов стягує з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір.
Суд вважає стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача АТ «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2389,50 грн, який сплачений останнім при зверненні до суду з позовом, що підтверджується платіжним дорученням №371547352 від 02.07.2021 (а.с. 1).
На підставі викладеного та керуючись ст. 396, 589, 590, 592 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про заставу», суд
Позовну заяву Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.М. Коваленко