КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Сердинський В.С.
Єдиний унікальний номер справи № 361/7717/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилов Сергій Анатолійович, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року (в частині стягнення витрат на правову допомогу) та на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 4000 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 108236,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30 серпня 2014 року в розмірі 4 000 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 108 236 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року виправлено описку у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року в справі №361/7717/22 (провадження №2/361/22/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, виклавши третій абзац вступної та резолютивної частин рішення і резолютивної частини повного тексту рішення в наступній редакції: «Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правову допомогу та з ухвалою про виправлення описки, позивач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року (в частині стягнення витрат на правову допомогу) та ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року про виправлення описки скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн витрат на правову допомогу.

У апеляційній скарзі вказує, що у резолютивній частині повного тексту рішення суд допустив описку, зазначивши розмір витрат до стягнення «2800( грн», в той час як правильним є «28 000 грн». Вважає, що суд виправив описку у рішенні без достатнього обґрунтування. Зазначає, що ні рішення суду, ні ухвала про виправлення описки не містять обґрунтування суми стягнення (2800 чи 28 000 грн).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача у встановлений судом строк до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про внесення виправлень у рішення (п.19 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 108 236,00 грн. Рішення оскаржується лише в частині стягнення витрат на правову допомогу в межах розгляду даної справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як видно із матеріалів справи, Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30 серпня 2014 року в розмірі 4 000 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 108 236 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року виправлено описку у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року в справі №361/7717/22 (провадження №2/361/22/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, виклавши третій абзац вступної та резолютивної частин рішення і резолютивної частини повного тексту рішення в наступній редакції: «Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок».

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Як видно зі змісту резолютивної частини рішення, позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, а відтак, понесені ним та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу у розмірі 28 000 гривень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового стягнення вказаних витрат.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Як визначено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (Ухвала Верховного Суду України у справі № 428/7002/14-ц від 22 лютого 2017 року), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Постановляючи ухвалу про виправлення описки, суд першої інстанції мотивував її тим, що при комп`ютерному наборі тексту судового рішення у третьому абзаці вступної та резолютивної частинах і резолютивної частини повного тексту було допущено описку, а саме: замість «Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 ( дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок» зазначено «Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1080 (одна тисяча вісімдесят) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2800 (двадцять вісім тисяч) грн». Тобто сума 2 800 гривень, яка зазначена цифрами, не відповідає сумі прописом.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у судовому рішенні описки, що підлягає виправленню і з таким висновком апеляційний суд погоджується.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стягнуті судом витрати у розмірі 2800 грн є неспівмірними із тривалістю розгляду справи та наданими адвокатом послугами щодо складання позовної заяви, численних процесуальних документів та участі у судових засіданнях.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (детальний розрахунок витрат та наданих послуг, акт прийому-передачі послуг, докази оплати послуг з надання правової допомоги тощо), що підтверджують розмір (28 000 грн) понесених ОСОБА_1 судових витрат. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення та ухвала є законними та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилов Сергій Анатолійович, залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року (в частині стягнення витрат на правову допомогу) та ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова