ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-н/753/1272/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Мицик Ю.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2023 року заявниці ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просили видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 аліментів на її утримання. На обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітньої заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою заявниці ОСОБА_1 . Боржник протягом тривалого часу не сплачує кошти на утримання та забезпечення потреб дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, жорстоко поводиться із нею та регулярно вживає алкогольні напої, через що декілька разів проходила лікування від алкогольної залежності.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей; опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною; законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З матеріалів справи встановлено, що батько неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 26.12.2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис про смерть №2931, а мати неповнолітньої - ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав на доньку.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 є законним представником (усиновителем, прийомною матір`ю, патронатним вихователем, опікуном або піклувальником) малолітньої ОСОБА_2 до заяви не додано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Водночас заява про видачу наказу про стягнення аліментів також підписана неповнолітньою ОСОБА_2 .

Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів.

Відповідного до чинного законодавства, дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Зокрема, це передбачено ч. 2 ст. 152 Сімейного кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 4 цієї ж статті, оскільки заявниця досягла 14-річного віку, вона має право звертатися безпосередньо до суду для захисту від неналежного виконання батьком своїх обов`язків щодо неї, а ч. 2 ст. 47 Цивільного процесуального кодексу України наділяє її цивільною процесуальною дієздатністю у цих правовідносинах.

Разом з тим, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, котрій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі поданих до заяви документів видає судовий наказ, що є особливою формою судового рішення та видається лише за умови безспірності вимог.

Із матеріалів справи відомо, що батько заявниці ОСОБА_5 - помер.

З відповіді на запит суду до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо зареєстрованого місця проживання заявника та боржника, суд встановив, що малолітня ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою ( АДРЕСА_1 ). Разом з тим, боржниця не позбавлена батьківських прав відносно доньки.

Щодо посилання заявників на постанову Верховного Суду від 23.08.2023 у цивільній справі №707/1319/22, суд зазначає, що з`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

З огляду на ці обставини, стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь доньки у наказному провадженні неможливе, оскільки в такому випадку заявниця зобов`язана довести суду факт неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків щодо її утримання. Таке право нею може бути реалізоване лише в порядку позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За таких обставин, враховуючи те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись стст 160, 163, 165 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_2 , що вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Ю.С. Мицик