Справа № 761/3720/22
Провадження № 2/761/1672/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, у якому просить визнати недійсним заповіт, складений 26.09.2007 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчено державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, а також визнати за нею право власності на 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 19.06.2023 р. задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_3 , закрито провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4 належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.08.2007 р. Головним управлінням житлового забезпечення м.Києва та зареєстрованого 04.09.2007 р. в БТІ за реєстровим № 11976. 26.09.2007 р. ОСОБА_4 за своє життя складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, згідно з яким ОСОБА_4 заповів своїй дружині ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , а доньці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 і 1/5 частину квартири АДРЕСА_4 та доньці ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 у цьому будинку. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 у цьому будинку. Позивачка, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі яких 29.03.2019 р. заведено спадкову справу № 401/2019. Разом з тим, державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було видано постанови від 24.11.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що спадкоємцями не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , при цьому зазначено, що державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт з порушенням вимог ст. 1257 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5. Посилаючись на те, що під час посвідчення оспорюваного заповіту державним нотаріусом порушено вимоги закону, позивачка вважає, що за таких обставин заповіт підлягає визнанню недійсним, у зв`язку з чим за нею необхідно визнати право власності на 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 , а тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 21.02.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.10.2022 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 17.01.2023 р. зупинено провадження у справі на шестимісячний строк з часу відкриття спадщини для прийняття спадкоємцями спадщини та залучення їх до участі у справі як правонаступників позивача, а саме до 17.06.2023 р.

Ухвалою від 04.09.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих нею заявах по суті справи.

Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду від кожного з них надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.08.2007 р. Головним управлінням житлового забезпечення м.Києва та зареєстрованого 04.09.2007 р. в БТІ за реєстровим № 11976.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер в м.Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є:

- дружина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ;

- донька ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 ;

- донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 .

Позивачка, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі яких 29.03.2019 р. заведено спадкову справу № 401/2019, що підтверджується матеріалами відповідної спадкової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 р. ОСОБА_4 за своє життя складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, згідно з яким ОСОБА_4 заповів своїй дружині ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , а доньці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 і 1/5 частину квартири АДРЕСА_4 та доньці ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 у цьому будинку.

24.11.2021 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановами державного нотаріуса від 24.11.2021 р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що спадкоємцями не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , при цьому зазначено, що державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт з порушенням вимог ст. 1257 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5.

Згідно зі ст.ст. 1233 - 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у статтях 1251-1252 ЦК України.

Порядок посвідчення оспорюваного заповіту станом на дату його складення - 26.09.2007 р. регламентувався ст. 1248 ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 (далі - Інструкція № 20/5).

Згідно з п.161 Глави 17 «Посвідчення заповіту» Інструкції (в редакції чинній на дату складення заповіту), заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту заповіту, що будинок АДРЕСА_1 , який заповів ОСОБА_4 містить три окремі квартири, при цьому кватира АДРЕСА_4 у цьому будинку повністю заповідана ОСОБА_3 , разом з тим 1/5 її частина також заповідана ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається з довідки № 062/14-13343 (И-2020), виданої 03.12.2020 р. КП КМР «КМБТІ», в інвентаризаційній справі на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні документи щодо можливості поділу будинку на окремі об`єкти нерухомого майна, відсутній проект поділу будинку, відсутній документ, що підтверджує присвоєння поштової адреси окремим квартирам у цьому будинку.

Оскільки будинок АДРЕСА_1 є цілісним об`єктом нерухомості, то має спадкуватись виключно у частинах, при цьому одразу двом спадкоємцям заповідано квартиру АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 її частину, тому суд вважає, що вказані обставини з врахуванням змісту оспорюваного заповіту перешкоджають спадкоємцям у реалізації своїх спадкових прав.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що оспорюваний правочин (заповіт) складений таким чином, що розпорядження заповідача викликає незрозумілості, а також суперечки між спадкоємцями, про що свідчить даний позов, а також суд вважає, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені, зокрема унеможливлює набуття спадкоємцями права власності на визначене у заповіті спадкове майно, а тому суд приходить до висновку, що позов у частині вимоги про визнання заповіту недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим вважає за необхідне визнати недійсним заповіт складений 26.09.2007 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчено державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080.

Разом з тим суд вважає, що вимога про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога є передчасною з тих підстав, що внаслідок визнання заповіту недійсним позивачка має право на спадкування за законом на загальних підставах, й тільки у разі наявності перешкод для оформлення права на спадкове майно в нотаріальному порядку, може звернутись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт, складений 26 вересня 2007 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який посвідчено державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: