Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/369/23
Провадження № 2/376/405/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючогосудді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільненні, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

Встановив:

Улютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням сесії Сквирської районної ради від 23.02.2006 року №03/01-24-04 ОСОБА_1 призначена на посаду керівника редакції Сквирського районного радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»).

На підставі рішення Сквирської районної ради від 22.10.2020 року №09-48-07,рішення Сквирської міської ради від 22.10.2020 року №51-5-VІІІ шляхом переводу позивач приступила до виконання обов`язків керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»), що підтверджуються записами в трудовій книжці ОСОБА_1 (записи №14 від 23.02.2006,23.02.2021).

24 березня 2021 року Сквирська міська рада прийняла рішення за №14-6-VІІІ згідно якого:

Припинити юридичну особу Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»), (п.1);

утворити ліквідаційну комісію Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»),затвердити її склад згідно з додатком до даного рішення (п.3);

п. п. 5.2 - 5.8 Голові ліквідаційної комісії доручено здійснити заходи з ліквідації комунальної організації, у тому числі після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами скласти проміжний ліквідаційний баланс та подати його на затвердження Сквирської міської ради (п.5.3);на підставі проміжного ліквідаційного балансу провести розрахунки з кредиторами (п.5.4); після завершення розрахунків з кредиторами скласти ліквідаційний баланс та з висновками ліквідаційної комісії подати його на затвердження Сквирській міській раді (п.5.5).

Відповідно до додатку до рішення сесії до складу ліквідаційної комісії включена Рогач Тетяна Михайлівна - керівник Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»), що підтверджується рішенням Сквирської міської ради від 24 березня 2021 року № 14 6 VIII.

Наказом Голови ліквідаційної комісії № 10 від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 звільнена з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») у зв`язку з ліквідацією організації, що підтверджується записом № 16 від 30.06.2021 року у трудовій книжці позивачки.

Проміжний ліквідаційний баланс ліквідаційною комісією не був складений та не поданий на затвердження сесії ради;розрахунок з одним із кредиторів не був проведений, а саме з позивачкою, що підтверджується інформацією на Веб сайті Сквирської міської ради.

Ліквідаційний баланс ліквідаційною комісією не був складений та не поданий для затвердження сесією ради.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 у місячний термін з дня звільнення звернулася до суду з позовом до Радіостудії «Шанс» про визнання протиправним та скасування наказу №10 від 30 червня 2021 року голови ліквідаційної комісії Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області про звільнення її з посади керівника цієї організації; поновити її на посаді керівника Радіостудія «Шанс»,; про стягнення з Радіостудії «Шанс» на її користь невиплачену заробітну плату у сумі 99 000.00 грн.;про стягнення з Радіостудії «Шанс» на її користь заробітної плати за вимушений прогул у розмірі 66 000.00 грн.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року відкрите загальне позовне провадження у справі.

Під час підготовчого судового засідання 18 серпня 2021 відповідач через головного розпорядника коштів міського бюджету Відділу культури,молоді і спорту Сквирської міської ради перерахував на картковий рахунок позивачки 62 714,73 грн. заробітної плати,тобто частково погасив заборгованість по заробітній платі, що підтверджується Історією по картковому рахунку з 01.07.2021 по 07.10.2021 ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» від 07.10.2021 року.

Не дивлячись на те,що судом розглядався трудовий та матеріальний спір голова ліквідаційної комісії з ліквідації Радіостудії «Шанс» подав заяву про виключення даної юридичної особи з державного реєстру юридичних осіб.

29 вересня 2021 року державний реєстратор Сквирської міської ради Ліснічук Л.А. здійснила державну реєстрацію припинення юридичної особи Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (Радіостудія «Шанс»),код ЄДРПОУ юридичної особи 24878859 в результаті її ліквідації, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованого 07.10.2021 року на запит Рогач Т.М..

09 листопада 2022 року згідно поданої представником позивачки заяви ухвалою Сквирського районного суду Київської області позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.Ухвала набрала законної сили 25 листопада 2022 року, справа № 376/1646/21.

На день звільнення позивачки з роботи існувала заборгованість по заробітній платі за Радіостудією «Шанс`за період з 01 січня по 30 червня 2021 року в сумі 142 169,25 грн.

Як вбачається із розрахунково-платіжних відомостей Радіостудії «Шанс» ОСОБА_1 в 2021 році нараховано (підлягало утриманню) такі суми (в грн.):

за січень нараховано16 500, утримано3 217.50, до видачі 13 282.50;

за лютий нараховано 16 500 грн., утримано3217.50 грн., до видачі13 282.50;

за березень нараховано16 500, утримано3217.50, до видачі 13 282.50;

за квітень нараховано16 500, утримано3217.50, до видачі 13 282.50;

за травень нараховано16 500, утримано3217.50, до видачі 13 282.50;

за червень нараховано16 500, утримано3 217.50, до видачі 13 282.50;

за червень (розрахункові при звільненні) нараховано 26 669.25 за невикористану відпустку, 16 500,00 вихідна допомога при звільненні, а усього 43 169.25,утримано 8 418.00, до видачі 34 751.25 грн.

Усього нарахування за вказаний період становлять : 142 169.25 грн.(16 500 х 6 міс.(нарах. з/п) + 43 169.25 (планові розрахунки при звільненні без урахування попередньої заборгованості).Ні в день звільнення, ні в наступний день розрахунок з позивачкою не був проведений. Дані обставини підтверджуються розрахунково платіжними відомостями за січень червень 2021 року, Історіями по картковому рахунку з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року, з 01.07.2021 року по 07.10.2021 року, номер рахунку НОМЕР_1 .

Враховуючи, що вищевказана заборгованість відповідачем була частково погашена 18.08.2021 року у сумі 62 714.73 грн,шляхом розрахунків по місяцях отримана сума покриває заборгованість за січень,лютий,березень,квітеньта частково за травень 2021 року.

За січень, лютий, березень, квітень по 13 282.50 х 4.

За травень 9 584. 73 грн.

Усього: 62 714.73 грн.

З урахуванням утримань (військовий збір 1.5%,ПДФО-18% 12 229.37)- сума нарахувань за ці місяці складає 74 944.37грн.

Заборгованість по заробітній платі на даний час становить 67 224.88 (142 169.25-74 944.37),отже, дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Правові підстави першої позовної вимоги.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або законом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч. 3 ст. 13, ст. 49 ЦПК України, позивач, якийвважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет і підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.16 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21 грудня 1993 року № 3759-XII комунальні телерадіоорганізації створюються територіальними громадами.

Рішення про створення та фінансування комунальної телерадіоорганізації приймається відповідним органом місцевого самоврядування.

Загальний порядок припинення підприємства шляхом ліквідації регламентується ч. 1, 6 ст. 59, ст. 60-61 ГК України, ст. 110-112 ЦК України, ст. 36, 38, 38-1 Закону № 755-ІV.

Відповідно до частини 1 ст. 143 Конституції України вирішення питань реорганізації та ліквідації комунальних підприємств , організацій і установ віднесено до компетенції територіальних громад села, селища, міста в особі утворених ними органів місцевого самоврядування. Ця конституційна норма кореспондується у нормативне положення п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР,згідно з якою рішення про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади приймаються виключно на сесії ради.

Згідно з ч. 1 ст. 59 ГК України припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року в справі 5023/4388/12 зазначено, що відповідно до частин першої - четвертої статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Отже, орган місцевого самоврядування (селищна, сільська, міська ради) для виконання покладених на них функцій Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», створюють комунальні підприємства, яким передається відповідне майно на праві господарського чи оперативного управління, яке однозначно належить громаді для надання відповідних послуг.

Укладаючи будь-які договори з таким комунальним підприємством громадяни чи суб`єкти господарювання, очевидно прораховують на те, що у випадку недостатності коштів у нього, можливо буде звернути стягнення на комунальне майно, а в разі їх відсутності пред`явити претензії безпосередньо органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 136 ГК України правом оперативного управління в цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

При цьому умовою покладання субсидіарної відповідальності на орган місцевого самоврядування за змістом частини сьомої ст. 77 ГК України та ч. 10 ст. 78 цого Кодексу є недостатність коштів, які є у розпорядженні комунального підприємства.

Крім того, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у низці випадків ЄСПЛ визнав державу відповідальною за борги підприємства незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30 листопада 2004 року в справі «Михайленки та інші проти України», пункт 45, рішення від 04 квітня 2006 року у справі «Лисянський проти України», пункт 19, рішення від 03 квітня 2007 року у справі «Кооперативу АгріколаСлобозія Ханесей проти Молдови» та інш). Отже, внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємства у межах Конвенції.

Цивільним кодексом України закріплені такі положення про юридичну особу.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем і відповідачем у суді (ч. 1 ст. 80).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (ч. 1 ст. 92).

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч. 3 ст. 92).

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (ч. 4 ст. 92).

Юридична особа припиняється в результатіреорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) аболіквідації. У разіреорганізаціїюридичнихосібмайно, права та обов`язкипереходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104).

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи (ч. ст. 105).

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (ч. 4 ст. 105).

Юридична особа ліквідується за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якоїїї створено, а також в іншихвипадках, передбаченихустановчими документами (п.1 ч. 1 ст. 110).

За змістом п. 1.3 Статуту Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») (затверджений рішенням сесії Сквирської міської ради від 23 лютого 2021 року № 51 5-VIII), комунальна організація утворена сквирською міською радою та є об`єктом власності Сквирської міськоїтериторіальної громади.

Відповідно до п. 3.1 Статуту управління діяльності радіостудії «Шанс» здійснює засновник.

П. 3.2. Статуту визначено, що засновник вирішує усі питання діяльності згідно зі Статутом, а саме: затверджує штати, приймає і звільняє керівників; вносить зміни до Статуту; приймає рішення про реорганізацію та ліквідацію Радіостудії.

Відтау, виходячи із вищевикладеного сквирська міська рада є належним відповідачем.

Друга позовна вимога, а саме стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Згідно із ст. 21,43 Конституції України, ст. 94,115 КЗпП України, ст. 21,24 ЗУ «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщопрацівник в день звільнення не працював, то зазначенісумимають бути виплачені не пізнішенаступного дня післяпред`явленнязвільненимпрацівникомвимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплаченіпрацівникові при звільненні, іззазначеннямокремо кожного виду виплати (основна та додатковазаробітна плата, заохочувальні та компенсаційнівиплати, іншівиплати, на якіпрацівникмає право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмовоповідомитипрацівника в день їхвиплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованихпрацівникові при звільненні, роботодавець у будь-якомуразі повинен у визначенийцієюстаттею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі 5023/4388/12 зазначено, щощо відповідно до частин першої - четвертої статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Отже, орган місцевого самоврядування (селищна, сільська, міська ради) для виконання покладених них функцій Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», створюють комунальні підприємства, яким передається відповідне майно на праві господарського чи оперативного управління, яке однозначно належить громаді для надання відповідних послуг.

Укладаючи будь-які договори з таким комунальним підприємством громадяни чи суб`єкти господарювання, очевидно прораховують на те, що у випадку недостатності коштів у нього, можливо буде звернути стягнення на комунальне майно, а в разі їх відсутності пред`явити претензії безпосередньо органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 136 ГК України правом оперативного управління в цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Також у низці випадків ЄСПЛ визнав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення ЄСПЛ наведе вище).

Відтак, виходячи із вищевикладеного Сквирська міська рада не здійснила контроль за діями ліквідаційної комісії, не профінансувала юридичну особу, яку створила, в свою чергу юридична особа не провела розрахунки з позивачкою, а отже Сквирська міська рада є належним відповідачем у даних правовідносинах.

Строки розрахунку при звільненні.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч.1 ст. 47 КЗпП України). Про нараховані суми власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі виникнення спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець зобов`язаний виплатити неоспорювану суму.

Затримка розрахунку при звільненні.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП , привідсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ст. 117 КЗпП).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, за загальним правилом, у зв`зку з несвоєчасним розрахунком із звільненим працівником, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок визначення розміру середнього заробітку.

Визначення середньої заробітної плати здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100.

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які працювали на підприємстві, установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Критерії оцінки розумності, справедливості та пропорційності сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Однак, як встановлено матеріалами справи, позивач своєчасно звернувся до роботодавця, а роботодавець не здійснював жодних розрахунків. Доводи касаційної скарги щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми середнього заробітку за час розрахунку при звільненні з розміром заборгованості саме по заробітній платі є необґрунтованими, оскільки відкладення розгляду справи за клопотаннями відповідача фактично сприяло збільшенню середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, обчислюється по день ухвалення рішення у такій справі.

Позивачка звільнена з роботи 30 червня 2021 року.

Відповідач частково погасив заборгованість перед позивачкою 18 серпня 2021 року шляхом перерахування через ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на її рахунок 62 714.73 грн. як заробітна плата.

Відповідач під час підготовчого судового засідання у цивільній справі №376/1646/21) 13 жовтня 2021 року подав заяву про закриття провадження у справі з підстав припинення Радіостудії «Шанс» шляхом ліквідації.

Заборгованість станом на 19 серпня 2021 року складає 67 224.88,тобто чотири заробітні плати (67 224.88:16 500)

Відповідач не намагався та не намагається врегулювати спір щодо погашення заборгованості.

Позивачка звільнена з роботи 30 червня 2021 року ,тобто у останній робочий у місяці день. Тобто, червень місяць є повним календарним місяцем.

Отже,останні два повні місяці травень і червень 2021 року.

Визначаємо середньомісячну заробітну плату за вказані місці:

16 500+16 500=33 000:2= 16 500 грн.

Визначаємо середньогодинну заробітну плату :

33 000 :(144+160)=108.55

Позивач вважає,що відповідач дізнався про існування заборгованості перед позивачем 18 серпня 2021 року, коли шляхом перерахування через ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на її рахунок перерахував 62 714.73 грн. як заробітну плату.

Отже,позивач вважає,що з відповідача необхідно стягнути компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 18 серпня 2021 року по 31 грудня 2022 року, а саме.

Норма тривалості робочого часу в годинах при:40-годинному робочому тижні в 2021 році.

Серпень -167,фактично робочих днів з 18.08 по 31.08- 9 днів ,робочих годин -71 х 108.55= 7 707.05 грн.

Вересень -176х 108.55= 19 104.80

Жовтень -159 х 108.55=17 259.45

Листопад -176 х 108.55=19 104.80

Грудень -174 х 108.55= 18 887.70

За серпень - грудень 2021 року підлягає стягненню 82 063.80 грн.

У 2022 році (з січня по грудень включно) при 40 годинному робочому тижні встановлені такі норми робочого часу:

151 160 175 160 160 159 168 175 176 159 171 168

Отже, сумарний робочий час становить 1982 години х 108.55грн.=215 146.10 грн.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути 297 209.90 грн.(82 063.80+215 146.10)

З урахуванням викладеного позивач просить суд:

- Стягнути зі Сквирської міської ради на користь ОСОБА_1 67224,88 гривень невиплаченої заробітної плати при звільненні її з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») у зв`язку з ліквідацією установи.

- Стягнути зі Сквирської міської радина користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні її з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») по день фактичного розрахунку у розмірі 297 209,90 гривень.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 09.02.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

Згідно правил п. 4 ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Сквирської міської ради надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Згідно з рішенням сесії Сквирської міської ради від 24.03.2021 р. № 14-6-УІІІ «Про ліквідацію Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»)» було вирішено припинити юридичну особу Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»)» шляхом ліквідації.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працюУкраїниліквідаціяпідприємства є підставою для розірваннявласникомчиуповноваженим ним органом трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового договору до закінчення строку йогодії.

Зі змісту ст. 104 ЦК України можна зробити висновок, що ліквідацією є така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки без передання їх правонаступникам.

Керуючись чиним законодавством України, юридичну особу Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»)», припинено шляхом ліквідації без правонаступництва.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач бажає стягнути з відповідача на користь позивача 67 224,99 грн. невиплаченої заробітної плати при звільненні, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 18.08.2021 р. по 31.12.2022 р. у сумі 297 209,90 грн., але в позовній заяві не обґрунтовує належними та достовірними доказами заборгованість.

Відповідач являється засновником Комунальноїо організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») згідно з рішенням сесії Сквирської міської ради № 51-5-VIII від 23.02.2021 «Про зміну засновника та затвердження статуту в новій редакції Комунальної організації РедакціяСквирського районного радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»).

Позивач вважає, що належним відповідачем в даній справі є Сквирська міська рада, та як аргумент застосовує постанову Верховного суду Українивід 04.09.2018 року в справі №5032/4388/12 в якій зазначено, що в разі доведення комунального підприємства до банкрутства засновник несе субсидіарну відповідальність. Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») було припинено шляхом ліквідації, тому субсидіарна відповідальність не може бути застосована, у зв`язку з тим, що вищезазначену організацію не було оголошено або доведено до банкрутства, матеріали справи не містять жодного доказу які б вказували на доведення до банкрутства засновником Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належноо формлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Як вбачається з копії трудової книжки позивачки (запис в трудові йкнижці № 16 від 30.6.2021 звільнити з посади керівника комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») у зв`язку із ліквідацією організації) зроблений головою комісії з ліквідації Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») на підставі наказу № 10 від 30.06.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією підприємства». Даний наказ позивач не оскаржував в судовому порядку, таким чином вважає своє звільнення на підставі даного наказу законним.

Зокрема, у постанові від 24.04.2019 справа №0940/2231/18 Верховний Суд, на підставі аналізу положень статті 105 ЦК України, зазначив, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Крім того, Верховний Суд неодноразово, з урахуванням, приписів статті 105 ЦК України, повертав касаційні скарги особам, які її подали - органам державної влади (юридичним особам публічного права) з тих підстав, що останні за даними Реєстру перебували у стані припинення, однак касаційні скарги, подані від імені цих органів, були підписані їх керівниками (начальниками), а не головою комісії з припинення або ліквідатором.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, відсутні будь які відомості щодо укладення між Сквирською міською радою та керівником Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») трудових відносин. Відповідно до п.1.11. Положення «Про порядок призначення на посаду керівника підприємства, організації, установи або закладу, що перебуває у комунальній власності Сквирської міської ради» затвердженого рішенням міської ради від 23 лютого 2021 №33-5-VIII, усі записи про роботу та звільнення Керівника вносяться до трудової книжки кадровою службою або уповноваженою особою коммунального підприємства або комунального закладу на підставі відповідного розпорядження міського голови.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності», або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В справах «Кац та інші протии України» заява № 29971/04, рішення від 18.12.2008 р. та «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук протии України» заява № 12451/04, рішення від 30.09.2010 р. ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5 Конвенції та словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції по суті відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Таким чином, роботодавець може бути підданий заходу відповідальності у відповідності до ст.117 КЗпП України не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, за якою завданням судочинства в названих категоріях справ зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи, що ст. 117 КЗпП України не передбачено поняття «співрозмірності», але враховуючи позицію Верховного Суду України, не порушуючи інтереси сторін, Європейської практики «балансу сторін», з додержанням позиції рішень ЄСПЛ, має бути застосування співрозмірності між заборгованістю по заробітній платі підприємством та середнім заробітком за час затримки заробітної плати. Верховний Суд звертає увагу на те, що середній заробіток згідно зі статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усі хвиплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своє рідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.

На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Вказані правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановівід 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22).

При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст.27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, відповідно до п. 5 розд. IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз. 1 п. 8 розділу IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чиним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чиним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку.

Такий розрахунок відповідає змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування, зокрема, Постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі №635/2084/16-ц та Постанові Верховного Суду від 02.08.2019р. у справі №755/17855/16-ц.

Позивач зазначає в позовній заяві, що з відповідача необхідно стягнути 297 209.90 грн. компенсацію розрахунку при звільненні з 18.08.2021 року по 31.12.2022 року, але не надає доказів на підтвердження цих аргументів.

Таким чином дана сума спростовується, оскільки позивача було звільнено з посади 30.06.2021 р. та перераховано на картковий рахунок 62 714,73 грн. заробітної плати про що позивач вказує в позовній заяві.

Як зазначено у ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту іпризначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згіднозі ст. 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України прийнятих відповідно до нього.

Ч.1 ст. 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Ч.1 ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Ч.4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Ч.3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Отже виходячи з норм Цивільного кодексу України Комунальна організація Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») є юридичною особою. Голова комісії з ліквідації являється особою яка відповідно до установчих документів виступає від її імені та діє в її інтересах. Тому на голову комісії з ліквідації був покладений обов`язок нараховувати та виплачувати розрахунок при звільненні.

Позивач зазначає розрахунки відповідно до довідки від 30.06.2021 №4 за підписом керівника Рогач Т.М., тому можна зробити такий висновок, що дану довідку можна вважати не чинною, в зв`язку з тим, що право підпису мав голова ліквідаційної комісії.

Відповідно до п. 5.2 та п. 5.3. Положення «Про порядок призначення на посаду керівника підприємства, організації, установи або закладу, що перебуває у комунальній власності Сквирської міської ради» затвердженого до рішення міської ради від 23 лютого 2021 р. № 33-5-VІІІ оплата праці Керівника комунального закладу здійснюється за рахунок комунального закладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» зі змінами та інших нормативно правових актів України. При укладанні контракту з Керівником коммунального підприємства міський голова встановлює: розмір посадового окладу Керівника комунального закладу, що визначається згідно з чиним законодавством; надбавку за складність, напруженість у роботі, при цьому в разі не своєчасного виконання Завдань, погіршення якості роботи, порушення трудової дисципліни надбавка скасовуються або зменшуються.

В Сквирській міській раді відсутній контракт з керівником Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»).

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про національний фонд та архівні установи» у разі ліквідації зазначених юридичних осіб ліквідаційні комісії зобов`язані забезпечити впорядкування та збереженість документів, у тому числі документів з кадрових питань (особового складу), регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахуванням і виплатою заробітної плати працівникам, і за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архівної справи і діловодства або уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого зберігання архівних документів цих юридичних осіб.

21.03.2023 року Сквирська міська рада звернулася до КУ СМР «Трудовий архів Сквирської міської територіальної громади» із запитам вих. № 03-1593 від 21.03.2023 про отримання належним чином завірених всіх копій документів, які були передані головою ліквідаційної комісії Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») на зберігання до вищезазначеної установи, на що отримали відповідь від 21.03.2023 № 01-31/17 вх. № 03-1855.

Таким чином, відповідач вжив заходів для подання доказів, які відсутні у відповідача та ним не створювалися, адже розрахунок при звільненні проводився головою ліквідаційної комісії Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення (радіостудія «Шанс»).

Враховуючи викладене, позивач, будучи звільненим 30.06.2021 р. головою ліквідаційної комісії Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення (радіостудія «Шанс»), отримав розрахунок при звільненні 18.08.2021 року, звернувся до суду з позовом лише 07.02.2023року. Вважаємо, що строки для подання позовної заяви в даних правовідносинах позивачем порушені, клопотання про поновлення процесуальних строків в матеріалах справивідсутнє. В позовній заяві не доведено позивачем, що Сквирська міська рада є сааме тим органом, який в межах Кодексу Законів про працю України та Цивільного кодексу України повинен звільнити та провести розрахунок при звільненні. Докази розрахунку суми нарахованої заробітної плати та обґрунтування суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивача вважаємо такими, що не підтверджені належнимидоказами.

Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.121-124).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Химчук В.Л. 04.04.2023 подав до суду відповідь на відзив, у якому пояснив щодо позицій відповідача наступне.

1.Позивач не довела, що Сквирська міська повинна звільнити позивача та провести розрахунок при звільненні.

З формальної сторони керівника Радіостудії «Шанс» мав би звільнити орган ,який її призначив на посаду,тобто сесія Сквирської міської ради.

Наказом №10 від 30 червня 2021 року голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 звільнена з посади керівника Радіостудії «Шанс» у зв`язку з ліквідацією організації.

Проміжний ліквідаційний баланс ліквідаційною комісією не був складений та не поданий на затвердження сесії ради;розрахунок з одним із кредиторів позивачкою не був проведений.

Ліквідаційний баланс ліквідаційною комісією не був складений та не поданий для затвердження сесією ради.

Кошти для розрахунку з позивачкою сесія Сквирської міської ради не виділяла,оскільки була порушена ліквідаційна процедура Радіостудії «Шанс»:не складений проміжний ліквідаційний баланс та ліквідаційний баланс.

Іншими словами, завдяки бездіяльності відповідача розпорядження голови ліквідаційної комісії не було скасоване, розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений.

Відповідно до п.2 Програми фінансової підтримки Сквирською міською радою комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») на 2021 рік затвердженої рішенням сесії Сквирської міської ради від 24 березня 2021 року №59-6-VIII одним із елементів мети програми є фінансове забезпечення видатків на оплату праці з нарахуванням колективу радіостудії «Шанс» (надалі Програма).

У п.5 закріплено, що фінансування Програми здійснюватиметься за рахунок коштів бюджету Сквирської міської територіальної громади,визначених рішенням сесії про бюджет на 2021 рік,враховуючи кошторисні призначення на цілі визначені програмою.

У листі Сквирської міської ради від 29.03.2021 №1016 керівнику радіостудії «Шанс» Т.Рогач за підписом Сквирського міського голови зазначено,що фінансування Радіостудії «Шанс» буде здійснюватись через головного розпорядника коштів міського бюджету Відділ культури,молоді і спорту Сквирської міської ради.

2.Позивача було звільнено з посади 30.06.2021 та перераховано на картковий рахунок 62 714.73 грн. заробітної плати, а тому позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час розрахунку при звільненні безпідставні.

Відповідач через головного розпорядника коштів Відділ культури,молоді і спорту Сквирської міської ради провів частковий розрахунок з позивачем при звільненні з роботи. Заборгованість на даний час становить 67 224.88 грн.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував наведені позивачем у позовній заяві розрахунки по невиплаченій заробітній платі.

Отже,у позивача є законне право просити суд стягнути з відповідача середнього заробітку за час розрахунку при звільненні.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

У трудовій книжці позивача відсутні будь-які відомості щодо укладення між Сквирською міською радою та керівником «Радіостудії Шанс» трудових відносин. Відповідно до п.1.11 Положення «Про порядок призначення на посаду керівника підприємства,організації,установи або закладу,що перебуває у комунальній власності Сквирської міської ради» затвердженого рішенням міської ради від 23 лютого 2021 тр.№33-5-VIII, усі записи про роботу та звільнення Керівника вносяться до трудової книжки кадровою службою або уповноваженою особою комунального підприємства або комунального закладу на підставі відповідного розпорядження міського голови.

У Сквирській міській раді відсутній контракт з керівником Радіостудії «Шанс».

Рішенням сесії Сквирської районної ради Рогач Т.М. від 23.02.2006 року №03/01-24-04 призначена на посаду керівника радіостудії «Шанс».

На підставі рішення Сквирської районної ради від 22.10.2020 №09-48-07,рішення Сквирської міської ради від 22.10.2020 №51-5-VІІІ шляхом переводу позивач приступила до виконання обов`язків керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»).

Дійсно,Сквирська міська рада з позивачем контракт не укладала,оскільки та була переведена на цю посаду у зв`язку з реорганізацією комунальної організації.

Відсутність контракту не спростовує того факту,що позивач перебувала у трудових відносинах з Радіостудією «Шанс».

На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду,визначений частиною першою статті 233 КЗпП України,перебіг якого розпочинається з дня,коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те,що власник або уповноважений ним орган,з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум,фактично розрахувався.

Будучи звільненою 30.06.2021 р. позивач отримала розрахунок при звільненні 18.08.2021,звернулась до суду з позовом лише 07.02.2023. Відповідач вважає,що позивачем порушені строки для подання позовної заяви.

Як зазначив Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 справа № 1-18/2013 згідно з частиною другою статті 233 Кодексу у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позивач подає до суду заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні її з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») по день фактичного розрахунку ,як такий ,що пропущено з поважних причин.

Представнк звертає увагу Відповідача на судову практику з цих питань.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 у справі №1540/3742/18 (право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Середній заробіток за час вимушеного прогулу, нарахований та стягнутий за рішенням суду, не є заробітною платою у розумінні як Закону України «Про оплату праці» так і Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому не підлягає компенсації.

Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 225/4384/16-ц, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.

Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Посилання заявника на те, що існує два варіанти стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку - по день проведення фактичного розрахунку або по день постановлення рішення суду, і законом не передбачено одночасне застосування обох вказаних варіантів (застосування одного варіанту виключає застосування іншого), є неспроможними, оскільки невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум - це триваюче правопорушення, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку) (а.с. 150-154).

11.04.2023 року від представника відповідача Сквирської міської ради надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому вважають, що відповідь на відзив подану позивачем не аргументованою та такою, що не спростовує фактів та аргументів викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Позивач зазначає, що з формальної сторони керівника Радіостудії «Шанс» мав би звільнити орган, який її призначив на посаду, тобто сесія Сквирської міської ради. Кошти для розрахунку з позивачкою сесія Сквирської міської ради не виділяла. Даний аргумент позивача спростовується, адже матеріали справи не містять доказів про те що Сквирська міська рада призначала на посаду керівника вищевказаного комунального підприємства. Також Сквирська міська рада в межах ст.ст.76, 81, 89 ЦПК України вжила всіх заходів для подання доказів, які відсутні у відповідача та ним не створювалися. Відповідно до ст.19 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» джерелами фінансування телерадіоорганізацій є бюджетні асигнування на виконання державного замовлення, абонентна плата, кошти, отримані від виробництва і трансляції реклами, створення телерадіопрограм на замовлення, іншої передбаченої законодавством і статутними документами комерційної діяльності, кредити, інвестиції, внески засновників, спонсорів, благодійних організацій: Забороняється будь-яке пряме бюджетне утримання телерадіоорганізацій органами державної влади. Допускається оплата за рахунок бюджетних коштіві нформаційних послуг, наданих телерадіоорганізаціями органам влади та управління згідно із законодавствомУкраїни.

Позивач зазначає про те, що відповідач через головного розпорядника коштів Відділ культури, молоді та спорту Сквирської міської ради провів частковий розрахунок з позивачем при звільненні з роботи. Також вказує, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем у позовній заяві розрахунки по невиплаченій заробітній платі.

Дану обставину позивач підтверджує історією по картковому рахунку ОСОБА_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з 01.07.2021 року по 07.10.2021 р. Сквирська міська рада вважає, що даний доказ на підтвердження вказаного не може братися до уваги судом як належний та допустимий, адже з даної історії по картковому рахунку не видно хто є головним розпорядником коштів та яка організація виплачує заробітну плату.

Також позивачем не спростовано аргументів відповідача, щодо не укладення між Сквирською міською радою та гр. ОСОБА_1 трудових відносин, а лише підтверджено даний факт. Позивач вказує, що контракт дійсно не був укладений, та до виконання обов`язків гр . ОСОБА_1 приступила на підставі рішення Сквирсько їрайонної ради від 22.10.2020 року №09-48-07, рішення Сквирської міської ради від 22.102020 року № 51-5-VIII. З даних рішень та записів в трудовій книжці позивачав бачається, що гр. ОСОБА_1 сама себе прийняла на роботу по переводу.

Позивач не спростовує факт, порушення строків для подання позовної заяви, а лише підтверджує та визнає даний факт.

Повторно звертаємо увагу суду, що позивачем порушені строки подання позовної заяви, та просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі(а.с.173-174).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача викладену у відзиві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК Українипередбачено, щокожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутисядо суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чизаконнихінтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-якіфактичнідані, на підставіяких суд встановлюєнаявністьабовідсутністьобставин, щообґрунтовуютьвимоги і запереченнясторін, та іншихобставин, якімаютьзначення для вирішеннясправи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести тіобставини на які вона посилається як на підставусвоїхвимог та заперечень, крімвипадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, якімаютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України судрозглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданихучасникамисправиабовитребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням сесії Сквирської районної ради від 23.02.2006 року №03/01-24-04 ОСОБА_1 призначена на посаду керівника редакції Сквирського районного радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»), що підтверджується записом у Трудовій книжці ОСОБА_1 від 23.02.2006 за №4 (а.с. 24).

На підставі рішення Сквирської районної ради від 22.10.2020 №09-48-07,рішення Сквирської міської ради від 22.10.2020 №51-5-VІІІ шляхом переводу позивач приступила до виконання обов`язків керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»), що підтверджуються записами в трудовій книжці ОСОБА_1 №15 від 23.02.2021 (а.с. 24).

24 березня 2021 року Сквирська міська рада прийняла рішення за №14-6-VІІІ згідно якого:припинити юридичну особу Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»), (п.1);утворити ліквідаційну комісію Комунальну організацію Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс»),затвердити її склад згідно з додатком до даного рішення (п.3); п.5.2,-5.8 голові ліквідаційної комісії доручено здійснити заходи з ліквідації комунальної організації, у тому числі після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами скласти проміжний ліквідаційний баланс та подати його на затвердження Сквирської міської ради (п.5.3);на підставі проміжного ліквідаційного балансу провести розрахунки з кредиторами (п.5.4); після завершення розрахунків з кредиторами скласти ліквідаційний баланс та з висновками ліквідаційної комісії подати його на затвердження Сквирській міській раді (п.5.5) (а.с. 34).

Відповідно до Додатку до рішення сесії до складу ліквідаційної комісії включена Рогач Тетяна Михайлівна - керівник Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудія «Шанс») (а.с. 35).

Наказом від 30 червня 2021 року№10 Голови ліквідаційної комісії Віталія Черненко - ОСОБА_1 звільнена з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакція радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») у зв`язку з ліквідацією організації (а.с. 36).

Щодо строку звернення до суду позивача з позовом про захист своїх порушених прав, суд зазначає наступне.

Зі штампу вхідної кореспонденції Сквирського районного суду Київської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Химчука В. звернулась до суду з позовом 09.02.2023 року Вх. № 1332/23 (а. с. 2).

04.04.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Химчук В.Л. звернувся до суду з заявою про продовження строку звернення до суду в якій вказав, що 12 березня 2020 року до 31 грудня 2022 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 25 березня 2020 року № 338 «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» і постанови Кабміну від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України карантин продовжено до 30 квітня 2023 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436):

3) розділ XII "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 3 такого змісту:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Просив суд продовжити позивачу строк звернення до суду з позовом, яік такий, що пропущено з поважних причин.

Суд, дослідивши заяву адвоката про продовження строку звернення до суду з позовом дійшо наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно до вимог ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540 ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП України доповнено главою ХІХ такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Запровадження на всій території України карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, що визначено пунктом 1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України. При цьому вирішувати питання поважності пропуску такого строку не потрібно.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Проаналізувавши зазначені норми, суд дійшов висновку, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Згідно із вимогами ст. 117 КЗпП України У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Вирішуючи питання розміру грошових коштів, які підлягають до стягнення, суд виходить з наступного.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку ізз атримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд в Постановівід 09.06.2021 року по справі №569/11319/19 зазначив, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) в розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком № 100.

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організаціїчи у фізичної особи підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняттяна роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку № 100).

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26.06.2019 року по справі №761/9584/15-ц зазначила встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Певні намагання віднайти такий баланс простежуються у судових рішеннях Верховного Суду України (зокрема, у постановівід 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16), окремі з яких згадані Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в ухвалі про передання цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Приймаючи рішення про необхідність розгляду справи № 761/9584/15-ц Великою Палатою Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив про необхідність відступу від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Українивід 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16.

Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у Постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у Постановівід 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16).

Відповіднодо пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, щ овчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб,оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплатиз аробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Враховуючи наведене та вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторонни законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не булла позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Судом враховано, що заборгованість по заробітній платі при звільненні ОСОБА_1 відповідачем була частково погашена 18.08.2021 року у сумі 62 714,73 гривень, що підтверджується історією по картковому рахунку ОСОБА_1 (а. с. 55).

На теперішній час заборгованість по заробітній платі становить 67 224,88 грн. (згідно з розрахунком наведеним позивачем та з яким погоджується суд), яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

З урахуванням наведених сторонами доказів, зокрема наданих стороною позивача розрахунків, відсутності доказів зі сторони відповідача, наданих на їх спростування, оцінюючи у сукупності встановлений розмір заборгованості, її характер, дії позивача та відповідача, суд вважає справедливим і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, підлягає стягненню загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2021 по 31.12.2022 у розмірі 297 209,90 гривень.

З Довідки № 4 від 30 червня 2021 року, яку видано керівнику радіостудії «Шанс» ОСОБА_1 про її заробітну плату (а. с. 44) розмір заробітної плати за місяць становить 16 500,00 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішеньу справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більшеніж за один місяць.

Отже, рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць,підлягає до негайного виконання,у розмірі 16 500,00 гривень.

Твердження представника відповідача про те, що Сквирська міська рада не є належним відповідачем, оскільки відсутні будь які трудові відносини з позивачем на увагу суду не заслуговують, оскільки спростовуються матеріалами справи та обставинами встановленими судом.

Так, згідно Статуту Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»), затверджений рішенням сесії Сквирської міської ради від 23 лютого 2021 року № 51 5 VIII (а. с. 28 32) радіостудія «Шанс» утворена Сквирською міською радою (далі засновник) та є об`єкттом власності Сквирської міської територіальної громади. Майно радіостудія «Шанс» перебуває у власності Сквирської територіальної громади і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Радіостудія «Шанс» підпорядкована, підконтрольна та підзвітна Сквирській міській раді (пунк 1.3,1.4,1.5 Статуту а. с. 29).

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що управління діяльності радіостудії «Шанс» здійснює засновник (а. с. 29).

В пункті 3.2 Статуту зазначено, що Засновник Радіостудії вирішує усі питання діяльності згідно зі Статутом: 1) затверджує штати, приймає і звільняє керівника; 2) вносить зміни до Статуту, приймає рішення про реорганізацію та ліквідацію Радіостудії (а. с. 30).

З копії Трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що її було звільнено з посади керівника комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») у зв`язку з ліквідацією організації Голова комісії з ліквідації В. В. Черненко, який також є заступником міського голови (а. с. 25,35).

Також суд звертає увагу, що відповідач Сквирська міська рада визнали заборгованість по заробітній платі перед позивачем та частково відшкодували її.

За таких обставин, суд вважає, що Сквирська міська рада є належним відповідачем, порушила права позивачки, як працівника передбачені Конституцією України, Кодексом законів про працю України та які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 47,94,116, 117,233,234 Кодексу законів про працю України, ст. 2,4, 5, 12, 13, 76-81, 223,247,258, 259, 263-265, 268, 273, 351,352,354, 430 ЦПК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 3,9,13 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільненні, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити в повному обсязі.

Стягнути зі Сквирської міської ради () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 67 224,88 гривень невиплаченої заробітної плати при звільненні з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс») у зв`язку з ліквідацією установи.

Рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у розмірі 16 500,00 гривень,підлягає до негайного виконання.

Стягнути зі Сквирської міської ради () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з посади керівника Комунальної організації Сквирської міської ради редакції радіомовлення Київської області (радіостудії «Шанс»),з подальшим відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету, починаючи з 18 серпня 2021 року по 31грудня 2022 року, у розмірі 297 209,90 гривень.

З текстом рішенняможливоознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішенняможе бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішенн яабо в разі розгляд усправи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційнео скарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.04.2023 року.

Суддя О.М. Коваленко