Номер провадження 2-др/754/165/23
Справа №754/4699/23
08 листопада 2023 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.
за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,
представника позивача Анапріюка А.С. ,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/4699/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службової (посадової) особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень,
17 жовтня 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Анапріюком Андрієм Сергійовичем надіслано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, згідно з якою представник просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 55 000,00 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року вказану заяву призначено до розгляду.
06.11.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких він просить суд відмовити у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, вказуючи на те, що документального підтвердження витрат, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку та їх розрахунку представником позивача суду надано не було. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Оскільки справа розглядається судом першої інстанції, враховуючи значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію позивача або публічний інтерес до справи, на думку представника відповідача, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема, стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 55 000,00 грн.
У судове засідання 08.11.2023 позивач та його представник з`явились, підтримали вимоги заяви та просили їх задовольнити.
Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив таке.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службової (посадової) особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 167 500,00 грн компенсації моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначає, що між адвокатом Анапріюком Андрієм Сергійовичем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги № 10/10-2020 від 10.10.2020. Додатковою угодою № 3 від 15.02.2023 до Договору сторони погодили, що адвокат на виконання клієнта здійснює надання правової допомоги (послуг) щодо комплексної підготовки та супроводу в суді першої інстанція судового послуг клієнта до держави Україна про відшкодування шкоди, завданої незаконним службової (посадової) особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень; вартість наданої адвокатом правової допомоги (послуг) згідно з п. 1 Додаткової угоди встановлено у фіксованому розмірі, а саме 55 000,00 грн. Згідно з укладеним між сторонами Актом приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2023 адвокатом було надано, а клієнтом прийнято послуги. Станом на день звернення із заявою відповідну оплату не здійснено, оскільки такий акт підписано 16.10.2023, а строк оплати ще не настав, а наявність підтвердження оплати за надання правової допомоги не є обов`язковим та визначальним для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу у судовій справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак представник відповідача не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, а просив суд відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що з запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказується, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги № 10/10-2020 від 10.10.2020, укладений між позивачем та адвокатом Анапріюком Андрієм Сергійовичем, відповідно до п. 12 якого Клієнт зобов`язаний оплатити Адвокату гонорар та понесені витрати відповідно до умов визначених у додаткових угодах до цього договору.

Також між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 від 15.02.2023 до Договору про надання правової допомоги № 10/10-2020 від 10.10.2020, в якій сторони визначили, що Адвокат на виконання доручення Клієнта здійснює надання правової допомоги (послуг) щодо комплексної підготовки та супроводу в суді першої інстанція судового послуг клієнта до Держави Україна про відшкодування шкоди, завданої незаконним службової (посадової) особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень. Вартість наданої адвокатом правової допомоги (послуг) встановлено у фіксованому розмірі, а саме 55 000,00 грн. Перелік наданої правової допомоги фіксується Актом прийому-передачі наданих послуг. Клієнт зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати підписання акту приймання передачі наданих послуг оплатити Адвокату вартість наданих послуг (п. 1, 2, 4, 6 Додаткової угоди).

16.10.2023 між позивачем та адвокатом підписано з Акт прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким загальна вартість наданих послуг становить 55 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що адвокат Анапріюк Андрій Сергійович надав позивачу правову допомогу в рамках розгляду даної справи, позивач та його представник дійшли згоди про фіксовану вартість таких послуг у сумі 55000,00 грн, а оплата має бути здійснена позивачем до 16.11.2023.

Стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, а в своїх запереченнях представник відповідача просив суд відмовити в повному обсязі, однак доводи, викладені у вказаних запереченнях відповідача, спростовуються наданими позивачем доказами.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на професійну правову допомогу відповідають критеріям реальності та розумності, а тому підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки рішенням суду частково задоволено позовні вимоги, тому підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 41 228,46 грн (167500 грн * 55000 грн / 223450 грн = 41228,46 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 15, 76, 77, 80, 81, 137, 141, 263, 265, 270, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/4699/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службової (посадової) особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 41 228,46 грн (сорок одна тисяча двісті двадцять вісім гривень 46 копійок).

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Повний текст додаткового рішення складено 16.11.2023.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак