Справа № 473/3655/23
УХВАЛА

іменем України

"25" вересня 2023 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ТОВ «Миколаївгаз Збут» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожитий природний газ за період з 01 липня 2019 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 8 157,68 грн., а також 3% річних від простроченої суми за період з 11 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 602,10 грн., інфляційних втрат за період з 11 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 370,59 грн., а всього в загальному розмірі 10 130,37 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що боржниця, як споживачка відповідних послуг, свої зобов`язання належним чином не виконувала.

Проте під час вирішення питання про видачу судового наказу встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заяви, витягу з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу виникла не з 01 липня 2019 року, а 01 березня 2016 року. За звітний період жодної проплати споживачкою не здійснювалося.

Тобто, в межах стягнення заборгованості за послуги за спожитий природний газ за період з 18 липня 2020 року по 30 квітня 2022 року заявником фактично пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості, що існувала до 18 липня 2020 року, тобто за період, який перевищує строк позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Тому слід відмовити ТОВ «Миколаївгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Керуючись ст.ст. 165, 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Вуїв