Справа № 441/1193/23 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/2641/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Львів

Справа № 441/1193/23

Провадження № 22ц/811/2640/23

Провадження № 22ц/811/2641/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційні скаргиДепартаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на додаткове рішення цього суду від 5 вересня 2023 року, ухвалені у м. Городку у складі судді Ференц О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, з участю третьої особи: Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, з участю третьої особи: Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування цієї заяви посилається на те, що 5 жовтня 2022 року о 8 год. 30 хв. поліцейськими УПП у Львівській області ДПП його (позивача) зупинено поблизу будинку № 1 у м. Городку на вулиці Яворівській Львівського району Львівської області. Під надуманим приводом старший лейтенант ОСОБА_2 почав грубо з ним спілкуватися, погрожувати врученням повістки, насильно утримував його. Надалі працівники поліції почали звинувачувати його у порушенні правил дорожнього руху, затримали, застосували спецзасіб (кайданки), доставили його спершу у фільтраційний центр у м. Городок, де йому вручили повістку до 1-го Відділу Львівського РТЦК та СП, а після цього до ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. Стверджує, що у відділенні поліції відносно нього ( ОСОБА_1 ) складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.127 КУпАП Серії БАД № 415784 від 5 жовтня 2022 року та протокол затримання Серії АА № 126598. Вказує, що внаслідок таких дій працівників поліції у нього (позивача) погіршився стан здоров`я, він отримав побої в процесі затримання та доставки до відділення поліції, до нього була викликана бригада швидкої медичної допомоги, яка встановила наявний гіпертонічний криз без додаткових ознак зі скаргами на головний біль, головокружіння, біль в правій руці, яка виникла при травмуванні, загальний стан задовільний, свідомість ясна, артеріальний тиск - 180/100, частота сердечних скорочень 90, частота дихальних рухів 20. Зазначає, що 5 жовтня 2022 року о 10 год. 25 хв. його було звільнено і він пішки, в домашньому одязі змушений був повертатися додому. Всі вказані факти були встановлені і документально підтверджені у Висновку перевірки за фактами, що викладені у рапорті старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Дороша І. Надалі він неодноразово звертався з відповідними скаргами на незаконні дії та рішення поліцейських, факти у яких не були належним чином досліджені та їм не надана повна правова оцінка. Зазначає, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2023 року у справі № 441/1461/11 задоволено його позов, скасовано постанову Серії БАД № 415784 від 5 жовтня 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.127 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., закрито провадження у справі. Рішення набрало законної сили 20 березня 2023 року. Зазначає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складення протоколу, отримання пояснень та інше). Стверджує, що такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду. Під час його затримання працівники поліції були зі зброєю, відповідно він відчув переляк та хвилювання. Наведене негативно позначилася на його здоров`ї, таке ставлення до нього істотно принизило його гідність. Висновком службової перевірки встановлено факт незаконної фотофіксації з боку правоохоронців, що заподіяло йому додаткові страждання. Він втратив довіру до правоохоронних органів, постійно відчуває страх перед ними, тривожність і сором перед рідними і знайомими. Просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 100 000 грн. моральної шкоди, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20 000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дій посадових осіб Департаменту патрульної поліції. У решті вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього суду від 5 вересня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржив Департамент патрульної поліції. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, такими, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що 5 жовтня 2023 року під час несення служби працівниками УПП у Львівській області було виявлено невідому особу, яка переходила проїзну частину дороги в невстановленому місці і яка надалі неадекватно відреагувала на зауваження працівників поліції. Зазначає, що на підставі цього складено протокол про адміністративне затримання, оскільки ОСОБА_1 не мав при собі документів, які посвідчують його особу. Після встановлення особи ОСОБА_1 і складення протоколу про порушення Правил дорожнього руху, його звільнено. З відеозаписів працівників поліції, які не збереглися, (строк зберігання 30 днів), було встановлено, що під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 шарпнув поліцейського за формений одяг, у зв`язку з цим позивача затримали, здійснили загин руки за спину та застосовано кайданки. Вказує, що позивач був агресивно налаштований відносно поліцейських, обзивав їх нецензурними словами, погрожував. Для встановлення особи він не мав документів, пояснив, що проживає. На місці події спільно з поліцейськими були військовослужбовці з автоматами, однак ніхто зброї в сторону позивача не спрямовував. ОСОБА_1 було доставлено в народний дім м.Городок, де військовослужбовець вручив йому повістку. Оскільки позивач скаржився на біль у нозі та головний біль, працівниками поліції викликано швидку медичну допомогу. Однак, оскільки лікар не виявив жодних тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 відмовився від допомоги цього лікаря, а також відмовився від безоплатної правової допомоги. Згодом ОСОБА_1 було доставлено у ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, де він написав письмову заяву, прийняту працівником підрозділу. Вказане підтверджується матеріалами висновку, що міститься в матеріалах справи. Стверджує, що позивач не надав доказів на підтвердження заподіяння йому працівником поліції моральної шкоди, факту неправомірних дій працівників поліції не доведено, кайданки було застосовано у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», жодного неправомірного звинувачення не було. Посилається на те, що позивачем не зазначено, яким чином він розрахував суму завданої моральної шкоди. Відповідно до скасованої постанови на позивача було накладено штраф в розмірі 255 грн., моральну шкоду позивач оцінює в 100 000 грн., що виходить за межі співмірності та розумності. Витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. не підтверджені жодними доказами у справі.

З рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилася Державна казначейська служба України. Посилається на незаконність та необґрунтованість цих рішень. Просить рішення та додаткове рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині. Вказує, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди. Позивач посилається на те, що незаконне затримання та незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення, яке скасовано судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, призвело до порушення його прав, чим завдано йому моральної шкоди. ОСОБА_1 не надано документального підтвердження незаконності дій посадових осіб органу патрульної поліції, щодо його затримання та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказує, що позивачем не надано суду процесуального документа (рішення суду, постанови вищестоящого органу тощо), що набрали законної сили та визначають дії/ бездіяльність відповідача незаконними, а позивач у позовній заяві не просив суд визнати такі дії відповідача незаконними. Стверджує, що скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності свідчать про реалізацію позивачем передбаченого КАС України права на оскарження процесуальних рішень інспектора патрульної поліції та не є безумовним та безспірним доказом неправомірності процесуальних рішень, які потягли заподіяння позивачу моральної шкоди, а сам факт скасування постанови інспектора поліції та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є підставою для цивільно - правової відповідальності, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені рішенням суду. Вказує, що суд стягнув з Державного бюджету України на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу.Позивач визначив єдиним відповідачем у позові - Департамент патрульної поліції. Вказує, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України). Вважає, що суд, всупереч вимогам статті 137 ЦПК України, не здійснив розподіл судових витрат між сторонами, та стягнув судові витрати з Державного бюджету України. Державний бюджет України (за жодною бюджетною програмою) не передбачає асигнувань для виплати витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі. Зазначає, що судове рішення про стягнення коштів, без встановлених бюджетних призначень законом про Державний бюджет України на відповідний рік, не може бути виконане. Вважає, що відповідні судові витрати можуть бути стягнуті з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, а не з Казначейства (органу виконання судових рішень). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладаються інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими, зокрема є витрати на професійну правничу допомогу.

31 жовтня 2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційні скарги. Позивач вважає рішення та додаткове рішення суду законними та обґрунтованими. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення цього суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що згідно із протоколом про адміністративне затримання Серії АА № 126598 від 5 жовтня 2022 року ОСОБА_1 5 жовтня 2022 року близько 9 години було доставлено у ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та складення адмінматеріалів за ч.1 ст.127 КУпАП.

З цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 мав зауваження до дій поліцейських. Просив їх повернути речі, які вони вилучили у нього, вказав на порушення його права на захист через відмову залучити адвоката, викликати лікаря, його побиття тощо.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії БАД № 415784 від 5 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

З цієї постанови вбачається, що 5 жовтня 2022 року о 8 годині 45 хвилин у м. Городку на перехресті вулиць Яворівська-Львівська, ОСОБА_1 перейшов проїзну частину дороги у населеному пункті поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР України.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звертався до ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області із заявою про невидачу йому витягу з ЄРДР за його усною заявою про вчинення відносно нього злочину працівниками поліції. Просив надати йому матеріали відеозаписів для з`ясування усіх обставин справи. Також позивач неодноразово подавав запити на отримання інформації стосовно поданих ним заяв, результати розгляду таких, тощо.

За висновком перевірки за фактами, що викладені у рапорті старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Львівській області ДПП Дороша І., та перевірки за зверненням ОСОБА_1 від 7 жовтня 2022 року, дії працівників УПП у Львівській області ДПП визнано такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства, перевірку припинено.

З цього висновку вбачається, що 14 жовтня 2022 року на адресу УПП у Львівській області ДПП надійшло звернення ОСОБА_1 , у якому заявник скаржиться на неправомірні дії працівників поліції, які 5 жовтня 2022 року відмовилися назватися, на думку заявника грубо та нетактовно спілкувалися з ним, шарпали за руки, застосували кайданки, погрожували, з невідомих заявнику причин фотографували його, з слів заявника забрали у нього документи, мобільний телефон та гроші. Із заяви ОСОБА_1 на ім`я слідчої ВнП № 1 ЛУРП № 2 ГУНП у Львівській області Михайляк Н.О. вбачається, що 5 жовтня 2022 близько 8 годині 30 хвилин він вийшов з свого будинку АДРЕСА_1 . Поблизу його будинку були чоловіки у військовій формі з автоматами та чоловіки в поліцейській формі, які покликали його до себе. Працівник поліції ОСОБА_2 почав шарпати його ( ОСОБА_1 ) за одяг, погрожував вручити повістку, заламував руки. Зі слів ОСОБА_1 в його сторону були спрямовані стволи автоматів. ОСОБА_2 намагався повалити його на землю, хоча супротиву він не чинив, йому заламали руки та застосували кайданки. Зі слів ОСОБА_1 у нього зник телефон, ключі від будинку та інші речі. Вказав, що відносно нього застосовували фізичне насильство. Вказані пояснення ОСОБА_1 згідно змісту цього висновку спростовуються показаннями працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та даними відеозаписів з портативних відеореєстраторів.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2023 року у справі № 441/1461/22 задоволено позов ОСОБА_1 , скасовано постанову Серії БАД № 415784 від 5 жовтня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито. Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП; також відповідачем не надано таких суду, відеозапис порушення позивачем 5 жовтня 2022 року ПДР України не зберігся.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ст. 1174 цього Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2023 року у справі № 441/1461/22 провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.127 КУпАП закрито.

Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинним рішенням суду порушення законного порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання.

З протоколу затримання ОСОБА_1 від 5 жовтня 2022 року вбачається, що він був затриманий працівниками поліції саме для припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та складення адмінматеріалів за ч.1 ст.127 КУпАП.

За відсутності будь-яких доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке було поставлено йому у вину працівниками поліції, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, і скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, затримання ОСОБА_1 спричинило йому (позивачу) моральні страждання, з урахуванням того, що він був затриманий неподалік місця свого проживання, в ранній період доби, до нього був застосований спецзасіб «кайданки».

Позивачем доведено факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення, яка полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків.

Судом встановлено, що під час затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення до позивача була викликана швидка допомога, він оглядався лікарями, скаржився на головний біль, головокружіння, біль у правій руці, викликаний травмуванням, йому було встановлено діагноз «гіпертонічний криз без додаткових ознак». ОСОБА_1 був вимушений неодноразово приймати участь у засіданнях Городоцького районного суду Львівської області, як позивач при оскарженні постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, писав численні скарги та ініціював проведення службової перевірки.

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)».

Судом вірно встановлено, що діями працівників поліції позивачу завдано моральну шкоду, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до постанов Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 640/5211/17, від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 1 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідачем та третьою особою не надано суду доказів на спростування доводів позивача.

Судом встановлено, що службове розслідування було проведено Управлінням патрульної поліції відносно своїх же працівників, до уваги було взято, як вбачається із висновку службового розслідування, покази заінтересованих осіб - працівників поліції, саме на порушення в діях яких вказував ОСОБА_1 , і на матеріали відеозаписів.

Матеріали відеозаписів знищені всупереч клопотанню позивача, який відразу оскаржив дії працівників поліції, та всупереч вимогам закону щодо термінів зберігання таких відеозаписів.

Суд прийшов до вірного висновку, що моральну шкоду позивачу заподіяно незаконним притягненням його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності та поведінкою працівників поліції, яка не узгоджується з вимогами закону.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд першої інстанції виходив із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та врахував тривалість провадження у справі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювалось близько 4-х місяців, необхідність зміни нормального життєвого стану та витрачання часу, коштів на відновлення своїх прав, стан здоров`я позивача, який має гіпертонічну хворобу, тобто хворобу, за якою протипоказано нервово-психічні навантаження, а під час затримання та винесення постанови йому був встановлений гіпертонічний криз.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20 000 грн. компенсації за спричинену йому моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Є встановленим, що ОСОБА_1 проживає безпосередньо біля місця його затримання працівниками поліції 5 жовтня 2022 року, що вбачається із матеріалів справи. Його особу можливо було встановити шляхом надання ним особистих документів за місцем його проживання. Посилаючись на те, що позивача затримано для встановлення особи, працівники поліції за відсутності документів, що посвідчують особу позивача, у протоколі про адміністративне затримання АА № 126598 зазначили його повні анкетні дані (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання). Із висновку перевірки інспектора патрульної поліції вбачається, що позивача доставлено працівниками поліції у Народний дім, де йому виписано повістку до військкомату; а не до підрозділу поліції, як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для встановлення цієї особи. Встановлено, що позивач відразу оскаржив дії працівників поліції. Однак, всупереч вимогам закону щодо терміну зберігання відеоматеріалів, якими зафіксовано описані події, збереження таких не забезпечено, хоч підрозділу патрульної поліції було відомо про оскарження дій його службових осіб. Із матеріалів перевірки вбачається, що такі відеоматеріали оглянуті інспектором, яка проводила перевірку, зокрема, за скаргою позивача. Разом з тим, відеоматеріали втрачені до закінчення передбаченого законом строку їх зберігання.

Зазначене дає підстави вважати підставними вимоги позивача про завдання йому моральної шкоди незаконним рішеннями та діями правоохоронного органу. Розмір такої шкоди визначений судом відповідно до встановлених обставин, з урахуванням засад розумності та співмірності.

Є встановленим, що 14 серпня 2023 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , надійшла заява про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що адвокатом Ільницьким О.В. у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу та подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, яка була направлена відповідачу та третій особі.

15 травня 2023 року між адвокатом Ільницьким О.В. та Цапом А.В. укладено договір про надання правової допомоги № 238.

Відповідно до акту про надання послуг до вказаного договору адвокатом проведено вивчення документів, консультування клієнта (2 год., вартість 500 грн.), підготовка позовної заяви (зважаючи на середню складність справи та фактичне і нормативне обґрунтування позиції - 1500 грн.), опрацювання відзиву відповідача (4 год. - 1000 грн.), опрацювання відзиву третьої особи (2 год. - 500 грн.), участь у судовому засіданні 11 серпня 2023 року (1 год. - 1500 грн.), загальна вартість: 5000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом вірно враховано, що позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу представником відповідача не подано, пояснення представника третьої особи спростовуються вказаними вище доказами.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнення проведено не із третьої особи - Державної казначейської служби України, яка не є стороною у справі, а з Державного бюджету України з урахуванням того, що відповідачем (стороною у справі) є Держава Україна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого додаткового рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу зробив заяву про розподіл судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 500 грн.

До відзиву долучено акт наданих послуг від 30 жовтня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 15 травня 2023 року, згідно якого вартість правничої допомоги складає 3 500 грн.

Докази понесених витрат на професійну правничу допомогу подані у строки та в порядку, що визначені ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення судових витрат не подано.

Колегія суддів, оцінюючи надані докази в підтвердження витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн., надану при перегляді справи в апеляційному порядку, вважає, що такі є обґрунтованими, були необхідними; та приходить до висновку про стягнення з Державного бюджету України судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при перегляді справи в апеляційному порядку, в розмірі 3 500 грн.

Керуючись: ст. ст. 137, 141, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 5 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану при перегляді справи в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена і підписана 14 листопада 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк