Справа № 301/3062/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" жовтня 2023 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Іршавський абразивний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про стягнення нарахованої, але не виплаченої допомоги по вагітності й пологах, та стягнення моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ПрАТ «Іршавський абразивний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ПФУ в Закарпатській області, про стягнення нарахованої, але не виплаченої допомоги по вагітності й пологах, та стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 30 червня 2015 року є працівником ПрАТ «Іршавський абразивний завод». З 09 листопада 2018 року позивачка як найманий працівник працює на посаді секретаря керівника в приймальні ПрАТ «Іршавський абразивний завод». 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала керівнику ПрАТ «Іршавський абразивний завод» Березі А.В. заяву з листком непрацездатності про надання їй відпустки у зв`язку із вагітністю та пологами та нарахування і виплати допомоги по вагітності та пологах. Однак, станом на сьогодні відповідачем не виплачено позивачці допомогу по вагітності та пологах.
З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 неодноразово зверталась до керівництва ПрАТ «Іршавський абразивний завод» із заявами для з`ясування про причини не виплати їй допомоги по вагітності та пологах. Однак, відповідачем вказані звернення позивачки проігноровані, не розглянуті, відповіді на вказані звернення не надані. Крім того, позивачка зверталася по даному питанню в різні підприємства, установи, організації з метою досудового врегулювання спору, однак вказані звернення не дали ніякого позитивного результату.
В день оформлення медичного висновку про тимчасову непрацездатність у зв`язку із вагітністю та пологами ОСОБА_1 проінформувала свого роботодавця через працівника відділу кадрів про цей факт та надала заяву, за якою просила перерахувати належну їй допомогу. Крім того, згідно п.2 розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ від 17.06.2021 року №1234, сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Таким чином, відповідача своєчасно проінформовано про настання страхового випадку.
Через не виплату роботодавцем допомоги по вагітності та пологах позивачка зазнала сильних душевних та моральних страждань, адже перебуваючи у відпустці по вагітності та пологах вона не мала ніякого доходу, заробітну плату не отримувала, не отримала і допомоги по вагітності та пологах, що у свою чергу призвело до сильних душевних та моральних страждань. Внаслідок порушення відповідачем конституційного права позивачки на оплату праці, було порушено звичний для останньої уклад життя, що завдало їй моральних страждань, які виразилися у втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральної шкоди.
Ухвалою Іршавського районного суду від 06.09.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити у повному обсязі, розглянути справу по суті без їх участі (а.с. 55, 56, 63).
Представник відповідача - ПрАТ «Іршавський абразивний завод» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с. 57-58).
Представник третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек А.Ю. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, згідно поданих до суду письмових пояснень справу просила розглянути без її участі (а.с.59-62).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Конституція України в статті 46 передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Іршавський абразивний завод», а саме: з 30.06.2015 року до 09.11.2018 року позивачка ОСОБА_1 працювала в ПрАТ «Іршавський абразивний завод» секретарем-друкарем в приймальні, а з 09.11.2018 року вона працює секретарем керівника в приймальні.
Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 30.06.2015 року (а.с. 22-24).
Відповідно до ст. 253, 254 КЗпП України, особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Основними джерелами коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування є внески роботодавців (роботодавців - фізичних осіб), працівників. Бюджетні та інші джерела коштів, необхідні для здійснення загальнообов`язкового державного соціального страхування, передбачаються відповідними законами з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Згідно інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я медичний висновок про тимчасову непрацездатність по вагітності та пологах, виданої ОСОБА_1 від 12.12.2022 року, період непрацездатності позивачки становив з 12.12.2022 року по 16.04.2023 року (а.с.10).
Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції від 02.04.2022 року чинній, на момент виникнення спірних правовідносин).
12.12.2022 року ОСОБА_1 подала керівнику ПрАТ «Іршавський абразивний завод» заяву з листком непрацездатності про надання їй відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та нарахування і виплати допомоги по вагітності та пологах. В день оформлення медичного висновку про тимчасову непрацездатність у зв`язку з вагітністю та пологами ОСОБА_1 проінформувала свого роботодавця та надала заяву, згідно якої просила перерахувати належну їй допомогу, тобто своєчасно проінформувала про настання страхового випадку.
Однак, до цього часу допомога по вагітності та пологах ОСОБА_1 відповідачем не виплачена.
03 березня 2023 року ОСОБА_1 направила керівнику ПрАТ «Іршавський абразивний завод» Березі А.В. заяву від 03.03.2023 року з проханням надати інформацію щодо виплати їй лікарняного «у зв`язку з вагітністю та пологами» (а.с. 14, 15). Відповіді на дану заяву отримано не було.
З приводу не виплати ПрАТ «Іршавський абразивний завод» допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 також зверталася із заявами в Закарпатську обласну прокуратуру від 18.03.2023 року (а.с.11,12,13) та Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці від 15.03.2023 року (а.с. 16, 17, 18, 19-20), що не дало жодного позитивного результату.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року) одним із обов`язків роботодавця як страхувальника в ст.15 ч.2 п.1 передбачено надання та оплату застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідного виду матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року), допомога по вагітності та пологах відноситься до видів матеріального забезпечення та соціальних послуг, які надаються за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Порядок фінансування Фондом соціального страхування України страхувальників на час виникнення спірних правовідносин був передбачений ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року), згідно якої фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви. У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.
Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року) та ч.1 ст.179 КЗпП України, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року), допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі (крім працівників та гіг-спеціалістів резидентів Дія Сіті) у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.
Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про відпустки» (в редакції від 19.11.2022 року), фінансування допомоги по вагітності та пологах провадиться з коштів державного соціального страхування.
Згідно з п.9 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №12, після надходження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені у ч.2 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 02.04.2022 року), якою передбачено, зокрема, що допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), інших підставах, передбачених законом, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати.
Тобто з моменту надходження коштів Фонду соціального страхування України на оплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах на окремий рахунок роботодавця розпорядником таких коштів стає сам роботодавець, який зобов`язаний здійснити виплату застрахованій особі відповідного матеріального забезпечення в найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Якщо роботодавець не вчинив таких дій, то відповідальність за невиплату такого відшкодування покладається на роботодавця.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 01.01.2023 року), уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
Однак допомога по вагітності та пологах роботодавцем, який став розпорядником вказаних коштів і який зобов`язаний був здійснити виплату застрахованій особі в установлений строк, таку виплату позивачці не провів без поважних причин.
Позивач надала всі необхідні документи для нарахування та виплати їй допомоги, однак відповідач не виконав приписи чинного законодавства для виплати позивачу допомоги по вагітності та пологам, чим порушив її права.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Вимоги мотивувала тим, що внаслідок порушення відповідачем конституційного права позивачки на оплату праці та соціальний захист, позивачка ОСОБА_4 зазнала сильних душевних та моральних страждань, тобто їй завдано моральної шкоди.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд відповідно п.2 ч.3 ст.23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Підставою для пред`явлення позову є передусім факт заподіяння позивачці моральної шкоди внаслідок не виплати їй допомоги по вагітності та пологах, що спричинило їй душевні страждання та негативні переживання. Перебуваючи у відпустці по вагітності та пологах, позивачка не мала ніякого доходу, заробітну плату не отримувала. Не виплата відповідачем допомоги по вагітності та пологах, позбавило позивачку, яка очікувала на народження дитини, засобів для існування, поставило її у скрутне матеріальне становище, що призвело до порушення її звичного укладу життя, вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідач відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі у виді 1073,60 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с.2).
Керуючись ст. 15 ч.2 п.1, ч.4-5, 20, 25, 32, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції від 02.04.2022 року, ст. 23 ч.3 Закону України «Про відпустки» в редакції від 19.11.2022 року, ст. 179, 237-1 КЗпП України, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
р і ш и в :
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року.
Головуюча: М. О. Пітерських