ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1297/23 Номер провадження 22-ц/814/4459/23Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., при секретарі: Буйновій О.П.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2023 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 08.04.2016 року уклали кредитний договір, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір предитного ліміту збільшився до 75000,00 грн. В разі непогашення клієнтом боргових зобов"язань за кредитом до 25 часла місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.05.2023 року має заборгованість в розмірі 79395,89 грн., яка складається з наступного: 64161,26 грн. - заборгованість за кредитом, 15234,63 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 08.04.2016 року в розмірі 79 395,89 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору, в розмірі 2 684,00 грн.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2023 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, без належного дослідження доказів по справі, без встановлення відповідності обставин справи наявним доказам у справі, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він є неналежним відповідачем, адже жодного кредитного договору із позивачем не укладав, що в свою чергу виключає можливість стягнення з нього заборгованості за кредитними договарами.

Апелянт стверджує, що він, як людина з інвалідністю з дитинства, від 11.01.2011 року в АДРЕСА_1 не проживає, а був зареєстрований в АДРЕСА_2 , з 19.06.2017 року перебуває в Ізраїлі з метою довготривалого лікування. Стверджує, що до позову АТ КБ «ПриватБанк» додав фотокопію паспорту зовсім іншої людини з таким же самим прізвищем, ім`ям та по-батькові та датою народження, але з іншим фото та з іншим номером паспорту громадянина України НОМЕР_1 , а його паспорт має номер НОМЕР_2 , в його паспорті немає відмітки про одруження «03.03.1995 року з гр. ОСОБА_2 у Грабарівській сільській раді», де він ніколи не перебував і не проживав, і в 1995 році йому не виповнилося 12 років, відтак він не міг укладати шлюб.

На спростування матеріалів позову, де у фотокопії «паспорту» невідомого « ОСОБА_1 », в якому зазначено місцем народження «село Грабарівка Піщанського району Вінницької області», його батьком було витребувано в органі місцевого самоврядування та додано до справи за підписом старости Л. Стратієнка довідку №107 від 26.07.2023 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території села Грабарівка Тульчинського (Піщанського) району Вінницької області не зареєстрований та не проживає.

Крім того, скаржник стверджує, що за його дорученням його батько, ОСОБА_3 , звернувся до правоохоронних органів і таким чином зареєстровано кримінальне провадження №00000116 від 03.08.2023 року за ч.1 ст.358 КК України.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає неповністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 08.04.2016 року уклали кредитний договір, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір предитного ліміту збільшився до 75000,00 грн. В разі непогашення клієнтом боргових зобов"язань за кредитом до 25 часла місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах , що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. В зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач станом на 28.05.2023 року має заборгованість в розмірі 79395,89 грн., яка складається з наступного: 64161,26 грн. - заборгованість за кредитом, 15234,63 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Cтаттею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач в порушення умов Договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим Договором та на даний час продовжує ухилятися від їх виконання.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк», обгрунтовуючи свої позовні вимоги, додав фотокопії паспорта серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , село Грабарівка Піщанського району Вінницької області» (а.с.77-78).

Крім того, позивач долучив до позовної заяви копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, із якої вбачається, що ОСОБА_1 , із яким укладався кредитний договір, має паспорт серії НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , сімейний стан одружений, дружина ОСОБА_4 (а.с.15).

Проте, із наданих апелянтом документів вбачається, що дійсний паспорт ОСОБА_1 має серію НОМЕР_2 , в якому зазначено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Лохвиця Полтавської області (а.с.154). До 11.01.2011 року був зареєстрований в АДРЕСА_1 , згодом в АДРЕСА_5 , розділ паспорту «сімейний стан» порожній (а.с.158).

Відповідно до копії авіаквитка від 13.06.2017 року, пасажир ОСОБА_5 19.06.2017 року мав рейс з Києва (Україна) в Тель-Авів (Ізраїль) (а.с.162). Із матеріалів справи вбачається, що посвідчення репатріанта в Ізраїлі ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_1 видане 19.06.2017 року (а.с.165).

Згідно із довідкою Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області від 14.08.2023 року №932, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 24.09.1999 року по 25.07.2001 рік, з 27.03.2003 року по 10.01.2011 рік, із фотокопіями з домової книги (а.с.122-124).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п.41 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Із наведних вище встановлених обставин справи та норм права вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лохвиці, який з 2017 року проживає в Ізраїлі, не укладав із АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору шляхом підписання заяви від 08.04.2016 року або іншим чином. Відтак, між АТ КБ «ПриватБанк» не виникли кредитні правовідносини. Оскільки встановлені у справі обставини свідчать про те, що банком було видано кредит особі, що надала паспорт на ім`я « ОСОБА_1 », належність якого апелянту по даній справі ОСОБА_1 , 20.07.1983 року, уродженцю м. Лохвиця, спростовується сукупністю належних та достовірних доказів, саме позивач у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові. Отже, позовна вимога АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.04.2016 року є безпідставною і тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн, відтак за подання апеляційної скарги необхідно було сплатити 4026,00 грн (2684,00х150%), відповідно до п.6.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги в сумі 4026,00 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2023 року

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.Б. Бутенко _________________ О.Ю. Кузнєцова