справа № 361/4406/19
провадження № 4-с/361/4/23
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качур Тетяни Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 березня 2021 року та постанову про накладення на нього штрафу від 18 березня 2021 року, винесені головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі державний виконавець) Качур Т.М.; зобов`язати державного виконавця Качур Т.М. або іншу посадову особу Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Баришівський ВДВС) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 59692310 відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для Баришівського району Київської області; скасувати постанову про накладення штрафу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 59692310.

В обґрунтування скарги зазначав, що у провадженні державного виконавця Баришівського ВДВС Качур Т.М. перебуває виконавче провадження № 59692310 з виконання судового наказу, виданого 23 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

14 серпня 2019 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який станом на 01 вересня 2019 року становив 2894 грн. 20 коп. Зазначений розрахунок складено державним виконавцем виходячи із розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У подальшому ним здійснювалася сплата щомісячно аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки саме державний виконавець здійснювала такий розрахунок, оскільки він не є найманим працівником та немає постійного розміру заробітку. Також 26 листопада 2020 року державним виконавцем складено розрахунок, виходячи із середньої заробітної плати працівника на місцевості. Разом з тим, 12 березня 2021 року державним виконавцем складено розрахунок, при здійсненні якого державний виконавець виходив з розміру виручки боржника як фізичної особи-підприємця від реалізації товарів, робіт/послуг, що не є чистим доходом, вважає, що цей розрахунок складений з порушенням вимог ч. 3 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження, ч. 2 ст. 195 СК України, тому такий розрахунок є неправомірним.

Вказував на те, що оскільки він є фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку та перебуває на спрощеній системі оподаткування саме до зазначених вище вимог законодавства повинен бути здійснений розрахунок заборгованості по аліментах.

Також на підставі вказаного розрахунку заборгованості, 12 березня 2021 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення на нього штрафу, у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік станом на 01 березня 2021 року, що становить 51069 грн. 89 коп.

Вважає, що дана постанова є неправомірною, з огляду на неправомірність відповідного розрахунку заборгованості по аліментах, тому вона підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, у якому вимоги скарги підтримав та просив суд її задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Заінтересована особа: державний виконавець Баришівського ВДВС Качур Т.М. у судове засідання не з`явилася. Начальник Баришівського ВДВС Старенький М.І. подав до суду заяву, у якій, посилаючись на те, що ухвалою від 13 грудня 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 361/4406/19 визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ, виданий 23 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліментів на двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, 14 лютого 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Просив скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких пояснень на скаргу до суду не подавала.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

01 серпня 2020 року державним виконавцем Баришівського ВДВС Качур Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59692310 з виконання судового наказу, виданого 23 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки його заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

У ході цього виконавчого провадження, державним виконавцем 12 березня 2021 року було здійснено розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати ним аліментів на дітей.

Також 18 березня 2021 року у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем Качур Т.М. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 , не погоджуючись із розрахунком заборгованості від 12 березня 2021 року зі сплати аліментів та постановою про накладення штрафу від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 59692310, звернувся до суду із цією скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За змістом ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сторони виконавчого провадження, зокрема, стягувач і боржник, наділені правом оскаржити до суду рішення, дію або бездіяльністю виконавця, який здійснює виконання судового рішення у виконавчому провадженні, тобто звернутися до суду за захистом порушеного права.

Суд встановив, що у ході розгляду цієї справи, 13 грудня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 361/4406/19 (провадження № 6/361/420/21) за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавчий документ судовий наказ, виданий 23 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, виконання якого здійснюється у Баришівському ВДВС у виконавчому провадженні № 59692310, визнано таким, що не підлягає виконанню.

14 лютого 2022 року державним виконавцем Барішівського ВДВС Качур Т.М. винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження № 59692310 на підставі положень п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404-VIII.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 08 лютого 2022 року до Баришівського ВДВС надійшла ухвала від 13 грудня 2021 року Броварського міськрайонного суду Київської області, яка набрала законної сили 15 січня 2022 року, про визнання судового наказу, виданого 23 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню, тому виконавче провадження закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання судового рішення.

Враховуючи ці обставини, виходячи із наведених норм та встановлених обставин, суд вважає, що оскільки виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59692310, у якому заявник ОСОБА_1 був боржником, визнано таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження № 59692310 закінчено та як наслідок фактично відсутній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 березня 2021 року, скасовані заходи примусового виконання рішення, у тому числі постанова про накладення штрафу від 18 березня 2021 року, які є предметом скарги у даній справі, тобто відсутнє порушене право заявника ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 59692310, за захистом якого він звернувся до суду із цією скаргою, тому підстави для задоволення цієї скарги відсутні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 260, 263 265, 447 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качур Тетяни Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.