Справа № 645/1269/22
Провадження № 2/645/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 травня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою якою просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності, а реєстрація відповідача у вказаній квартирі не дає змоги позивачу скористатися своїм правом на безкоштовну приватизацію цієї квартири, що в результаті призводить до порушення майнових прав ОСОБА_1 .. У вказаному житловому приміщенні, згідно довідки з Реєстру територіальної громади від 01.11.2022, зареєстровані ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Особові рахунки для нарахування за спожиті комунальні послуги відкриті на ім`я ОСОБА_4 , яку було знято з реєстрації 20.06.2012 року у зв`язку зі смертю. Відповідач під час свого проживання у вказаній квартирі і до теперішнього часу, нехтуючи своїм обов`язком, не сплачує комунальні платежі та взагалі не бере будь-якої участі в утриманні житла. В позові позивач зазначає, що виключно він сплачує нараховані комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_2 , виходячи із кількості зареєстрованих у житловому приміщенні, та проводить внутрішні поліпшення у квартирі за власні грошові кошти та власними силами. Позивачу не відомо фактичне місце знаходження відповідача, стягнення заборгованості за комунальні послуги у судовому порядку унеможливить фактичне виконання такого рішення суду, що ставить ОСОБА_1 на теперішній час та поставить в майбутньому у скрутне матеріальне становище, як єдиного платника за комунальні послуги та утримувача житла, оскільки нарахування за спожиті комунальні послуги здійснюється у відповідності до кількості зареєстрованих у квартирі. Факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право ОСОБА_1 в повній мірі розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує його законні права, зокрема, він позбавлений можливості скористатися своїм правом на приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Позивач вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Крім того, вона не сплачує за комунальні послуги, не несе інших втрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач, як фактичний користувач житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і вільного розпорядження своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на підставі, викладені вище в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки не повідомила, не подала відзиву на позов.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надала.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.12.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Інші процесуальні дії суд не здійснював.

За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 відомості відсутні (інформаційна довідка №313895591 від 01.11.2022),( а.с. 27).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 01.11.2022, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,( а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 11.11.2022 серія НОМЕР_1 Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №2090. (а.с.7)

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3 ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться йому, матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача НОМЕР_2 від 22.08.1985, виданий Фрунзенським відділом РАЦС м. Харкова (а.с.8).

Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації, без дати складання, мешканцями будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , не проживає більше одного року.( а.с. 11).

Підписи осіб, зазначені на вищезгаданому акти, жодним чином не посвідчені, правом заявити клопотання допитати зазначених в акті осіб позивач не скористався, відмовившись в судовому засіданні від клопотання про їхній допит, обґрунтовуючи дією на території держави воєнного стану.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона з позивачем перебуває у фактичних шлюбних відносинах близько трьох років. Періодично вони з позивачем проживали то за його адресою, то за її місцем проживання. Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , яку вона останній раз бачила в минулому році. Їй відомо, що батьки позивача зловживали алкогольними напоями, внаслідок чого батько позивача помер, а мати знаходиться на реабілітації.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі свідок постійно не проживала, та до свідчень даного свідка суд відноситься критично, оскільки з позивачем проживає у фактичних шлюбних відносинах.

Також, наданий з боку позивача разом із позовом акт про не проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації суд оцінює критично, з врахуванням того, що підписи осіб, зазначені у вищезгаданому акті, жодним чином не посвідчені.

Як вбачається з повідомлення начальника ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 22.11.2022, працівниками ВП №2 ХРУП №2 здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_3 , де було встановлено, що більш ніж року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою не мешкали, ОСОБА_3 у 2022 році помер, в усній бесіді з мешканцями будинку відомо, що під час фактичного проживання за цією адресою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 характеризувались з доброї сторони, алкогольними напоями не зловживали, публічну безпеку не порушували, фактів сварок та правопорушень з боку останніх встановлено не було, заяв та повідомлень до ВП №2 ХРУП №2 не надходило (а.с. 10).

Суд також зазначає, що ідентифікувати особу, яка сплачує рахунки за комунальні послуги не можливо, оскільки на рахунки комунальних підприємств надходять лише кошти без зазначення особи, яка їх сплачувала.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Положеннями частини третьої статті 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР).

Відповідно до частини четвертої статті 9ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 3СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 405ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 8Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Позивачем не доведено факт не проживання відповідача у спірній квартирі, докази, надані позивачем, не можуть підтвердити факт не проживання відповідача у спірній квартирі.

При цьому, враховано те, що іншого житла відповідач не має, а задоволення вказаних вимог призведе до порушення права ОСОБА_2 на житло, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, суд не має жодної підстави в рамках діючого законодавства визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не знайшли своє повне підтвердження, є необґрунтованими, та не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, що не проголошуються:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19.05.2023.

Суддя