Справа № 373/1070/23
Номер провадження 2/373/458/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Грибанов Д.В. звернувся до суду зі зменшеним позовом та просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №304163293 від 16.06.2021 в розмірі 17647,50, з яких: 7500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10147,50 грн заборгованість за відсотками. Стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 16.06.2021 був укладений кредитний договір №304163293 на суму 7500 грн.

10.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача.

Крім того, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 20.10.2022 укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило право вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача.

Відповідачка не виконала свої зобов`язання за вказаним договором. Після відступлення права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Відповідачка у відзиві на позов заперечила проти позовних вимог та зазначила, що не отримувала кредитних коштів від позивача, чи від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», чи від ТОВ «Таліон плюс». Звертає увагу на відсутність договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що кредитний договір з відповідачкою було укладено в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства. Кредитні кошти їй були надані в безготівковій формі. Повідомив, що ним витребувано у попереднього кредитора договір факторингу. Крім того, після відступлення права вимоги ТОВ «Таліон плюс» позивачу, відповідачка 18.07.2023 здійснила часткове погашення боргу. Про зазначене просить приєднати відповідні докази, а також зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 17647,50 грн.

Відповідачка у своїх запереченнях на відповідь на відзив вказує, що докази які просить приєднати позивач подані з порушенням вимог закону, а тому не можуть бути прийняті судом. Відповідачка не заперечує проти задоволення заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Позивач у додаткових пояснення у справі вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладення кредитного договору між відповідачкою та первісним кредитором.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 05.07.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

24.07.2023 до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву.

03.08.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

03.08.2023 до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

04.08.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів.

10.08.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідачки на відзив.

11.08.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів.

15.08.2023 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі.

17.08.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідачки проти клопотання про долучення доказів.

Судом встановлено наступні обставини:

До позовної заяви додано копії договору кредитної лінії №304163293 від 16.06.2021, укладеного між відповідачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт», де зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору.

Проте, до позовної заяви не додані зазначені Правила, а копія паспорту споживчого кредиту не містить будь-якої відмітки про ознайомлення з ним відповідачки.

Також, у договорі зазначено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 7500,00 грн одразу після укладення договору.

На підтвердження зазначеної обставини надано копію платіжного доручення від 16.06.2021 про переказ відповідачці за вказаним договором для зарахування на платіжну картку.

У п. 1.7 договору зазначено про строк кредитної лінії 18 днів від дати отримання кредиту.

Пунктом 1.9.1 договору передбачено розмір процентної ставки 3,65 проценти річних.

Представником позивача надано копію договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до умов якого останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.

Зазначена копія містить лише окремі аркуші договору, зокрема з наступними розділами: 1.Визначення термінів; 2.Предмет договору; 13.Перелік додатків, а зі змісту вбачається наявність 11 розділів договору, які представником позивача суду не надані.

Крім того, відсутні зазначені у ньому додатки, які є його невід`ємною частиною.

Однак до позову додано копію додаткової угоди №26 до договору факторингу №№28/1118-01 від 28.11.2018, що укладена 31.12.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якого сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу №№28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції разом з додатками.

До позову додано копію договору факторингу №20102022, укладеного 20.10.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс», відповідно до умов якого останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.

Проте до вказаного договору додано лише один із п`яти зазначених у ньому додатків, які є його невід`ємною частиною, а саме реєстр прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 з платіжною інструкцією №19474 від 10.03.2023.

У матеріалах справах відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачці таких повідомлень.

Представником позивача надано копію оборотно-сальдової відомості ТОВ «ФК «ЄАПБ» по рахунку 3521 за 21.10.2022 31.07.2023 з якої вбачається, що відповідачкою були внесені кошти в розмірі 7500,00 грн в межах кредитного договору №304163293, проте, з відомості незрозуміло на погашення якої заборгованості (відсотки, основний борг) були внесені кошти.

На підтвердження суми заборгованості позивачем надані копії розрахунків заборгованості за кредитним договором № 304163293 від 16.06.2021 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також витяг з реєстру прав вимоги №146 від 10.08.2021.

Відповідачкою було змінено прізвище на « ОСОБА_2 », що підтверджується копіями її паспорта та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 29.04.2023, виданого Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У частині 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

Звертаючись до суду із даним позовом представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало своє право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», а він у свою чергу передав вказане право позивачу.

До позовної заяви додано копії договору кредитної лінії №304163293 від 16.06.2021, укладеного між відповідачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт», де зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору.

Проте, до позовної заяви не додані зазначені Правила, а копія паспорту споживчого кредиту не містить будь-якої відмітки про ознайомлення з ним відповідачки.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції.

Крім того, з наданого розрахунку не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить, а відтак достовірність відомостей, які в ньому міститься є сумнівною.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

З копії договору кредитної лінії №304163293 від 16.06.2021 вбачається, що сума кредиту за умовами кредитного договору становить 7500, 00 грн, строк кредитування 18 днів з відсотковою ставкою 3,65 % річних, тобто 0,01 % за кожен день користування кредитом.

Будь-яких доказів наявності обставин щодо продовження строку кредитування та зміни процентної ставки, суду не надано.

З врахуванням викладеного проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який були надані кредитні кошти до 03.07.2021, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 13,50 грн (7500/100х0,01%х18).

Разом з тим, представником відповідача надано копію оборотно-сальдової відомості ТОВ «ФК «ЄАПБ» по рахунку 3521 за 21.10.2022 31.07.2023 з якої вбачається, що відповідачкою були внесені кошти в розмірі 7500,00 грн в межах кредитного договору №304163293.

Проте з відомості незрозуміло, на погашення якої заборгованості (відсотки, основний борг) були внесені кошти.

Представник позивача стверджує, що факт внесення відповідачкою коштів свідчить про визнання нею боргу.

Відповідачка має заперечення щодо форми та змісту зазначеного документу, однак не підтверджує чи спростовує факт сплати нею суми у розмірі 7500,00 грн, разом з тим погоджується із заявою представника позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Зважаючи на зазначене суд дійшов висновку, що сплачені в межах кредитного договору №304163293 кошти в розмірі 7500,00 грн слід зарахувати на погашення основної суми боргу.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 17647,50 грн.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість зі сплати відсотків за кредитним договором №304163293 від 16.06.2021 у розмірі 13 (тринадцять) гривень 50 копійок та 2 (дві) гривні 15 копійок судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк