ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5336/23 Справа № 263/3594/13 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі № 263/3594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі № 263/3594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі № 263/3594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 30.04.2014 Жовтневим районним судом м. Маріуполя у цивільній справі № 2/263/1774/2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором. В задоволенні інших вимог відмовлено (а.с.25-26).

З ухвалою суду не погодилось ТОВ Українська факторингова компанія та подало апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу, а в задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом 1 інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.08.2013 суду був виданий виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 11.10.2013, а строк його пред`явлення до виконання 12.10.2014.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.01.2017 замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 серпня 2013 року №263/3594/13-ц (провадження № 2/263/1774/2013) про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: змінено стягувача у справі Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія».

Постановами державного виконавця Гладкоскок О.О. від 16.01.2021 та державного виконавця Присяжного В.В. від 26.01.2022 були відкриті виконавчі провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Задовольняючи вимоги заяви, суд 1 інстанції виходив із того, що виконавчий лист № 263/3594/13-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя, має строк пред`явлення до виконання до 12.10.2014, а на момент його пред`явлення до виконання в січні 2022 року цей строк був пропущений, докази його поновлення відсутні.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Так, частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, що на даний час втратив силу, в редакції, чинній станом на 12 серпня 2012 року та 26 листопада 2015 року, було визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Частинами 2-3 ст. 23 вказаного Закону було визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

При цьому у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року в редакції від 01 січня 2011 року такого було визначено, що виконавчі листи та інші документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року визначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1). Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 2).

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 та перевіряючи доводи її заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом встановлено, що Постановами державного виконавця Гладкоскок О.О. від 16.01.2021 та державного виконавця Присяжного В.В. від 26.01.2022 були відкриті виконавчі провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа, при цьому боржником постанова не оскаржувалась, таку не було скасовано, відтак з врахуванням наведених вище положень презюмується, що при відкритті такого виконавцем було встановлено, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання не закінчився.

Встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Конституцією України (ч. 5 ст. 124) закріплено те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Конституційний суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осі, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, а також Рішення від 26 червня 2013 року№5-рп/2013.

З врахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а могло бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, належним правомірним порядком захисту порушених прав заявника як боржника у виконавчому провадженні, є звернення до суду саме зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження, що відповідає вимогам норм процесуального права та Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавцем визначено спеціальний порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державних виконавців під час примусового виконання судових рішень. Звернення до суду в інший спосіб про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідає наведеним нормам права, є виявом обрання неналежного порядку захисту порушених прав заявником, як боржником у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, на підставі ст.376 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали , а в задоволені заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню слід відмовити.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Українська факторингова компанія - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі № 263/3594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: