Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
Постанова

Іменем України

14 лютого 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2531/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ"

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 15 вересня 2022 року

в складі судді Букіної О. М.

у цивільній справі №753/24204/21 Солом`янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ",

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чайка Ірина Григорівна, приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

28 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, який обґрунтований тим, що 11.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) Чайкою І. Г. було вчинено виконавчий напис №738, відповідно до якого звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ" (далі - ТОВ "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ") заборгованості за кредитним договором від 14.11.2017 в сумі 68 389 921,11 грн за період з 11.11.2020 по 11.11.2021. Виконавчий напис вчинено в безспірному порядку на підставі рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2012.

Позивачка зазначила, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при його видачі не було дотримано вимог встановлених законодавством України, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом, а саме не враховано, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений; з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а також нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача.

РішеннямСолом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на підставу скасування рішення суду відповідач посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012, яке надано стягувачем для підтвердження безспірності заборгованості, визначає стягнення заборгованості за іншим кредитним договором. На думку скаржника, до такого висновку суд дійшов без повного з`ясування обставин справи, зазначивши у рішення, що за Договором про відступлення права вимоги ТОВ "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ" було відступлено право вимоги за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007, а рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 стягнуто заборгованість за договором №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007, права за яким не відступались.

Звернув увагу, що в даному випадку мова йдеться про технічну помилку в мотивувальній частині судових рішень першої інстанції та резолютивній частині рішення апеляційної інстанції судів АР Крим. В підтвердження існування кредитного договору №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007 позивач не надав суду доказів.

Також, як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що суд не врахував відсутність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису та рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 є тією обставиною, яка підтверджує безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

За наведених обставин просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2022 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Представник відповідача - адвокат Стасишин Р. Г. подав клопотання, в якому посилаючись на поважні причини, просив відкласти розгляд справи на інший день. Однак доказів поважності неможливості прибути в судове засідання до клопотання не долучив.

Таким чином, колегія суддів визнає неповажними причини неявки представника скаржника в судове засідання.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Треті особи: ПН КМНО Чайка І. Г., приватний виконавець Яцишин А. М., належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили.

Зважаючи на викладене та враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, та їхніх представників.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 , укладений кредитний договір №2203/07/КИ-370 на суму 20 000 000 грн, строком до 11.11.2022. Кредитний договір укладено в простій письмовій формі (нотаріально не посвідчений).

Взабезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 14.11.2007 між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було укладено договори поруки №1 та №2 від 14.11.2007, відповідно до п. 1.1 яких, поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007.

В подальшому, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (поручителі) про стягнення заборгованості за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 листопада 2012 року у справі №22-ц/0190/7415/2012 постановлено солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 2203/06/КИ-370 від 14.11.2007 в розмірі 68 379 784,12 грн.

11 листопада 2021 року ТОВ «ФК «ГФС» звернувся до приватного нотаріуса КМНО Чайки І, Г. про вчинення виконавчого напису на звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007, укладеного з ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», в безспірному порядку на підставі рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2012 у справі №22-ц/0190/7415/2012, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ГФС» на підставі договору факторингу №2 від 11.11.2020 в розмірі 68 389 921,11 грн, яка складається з: 20 000 000 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 8 235 312,30 грн - проценти за користування кредитом та 40 154 608,81 грн пені, за період з 11.11.2020 по 11.11.2021.

З виконавчого напису №738вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 11.11.2020 року по 11.11.2021 року.

Сума заборгованості складає 68 389 921,11 грн 00 коп., в тому числі:

- прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 000 (двадцять мільйонів) гривень 00 копійок;

- проценти за користування кредитом - 8 235 312,30 (вісім мільйонів гривень двісті тридцять п`ять тисяч триста дванадцять) гривень 30 копійок;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 40 154 608, 61 (сорок мільйонів) сто п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісім) гривень 81 копійок.

На підставі заяви ТОВ «ФК «ГФС» 12 листопада 2021 року постановою приватного виконавця Яцишина А. М. відкрито виконавче провадження (ВП №67508761) на підставі виконавчого напису від 11 листопада 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО, Чайкою І. Г. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №738.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що на момент звернення банку до приватного нотаріуса діяв перелік документів, який не передбачав можливість вчинення виконавчого напису на простій письмовій формі договору; приватним нотаріусом не були дотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження безспірності розміру заборгованості та того, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не було нотаріально посвідчено.

Також, задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач набув право вимоги за кредитним договором від 14.11.2007 №2203/07/КИ-370, тоді як рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 визначає стягнення заборгованості за іншим кредитним договором від 14.11.2007 №2203/06/КИ-370.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку про те, що рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012, яке надано стягувачем для підтвердження безспірності заборгованості, визначає стягнення заборгованості за іншим кредитним договором, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що зазначення в рішенні Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 іншого кредитного договору є технічною помилкою (опискою).

Так, в наданих позивачкою письмових доказах на підтвердження позовних вимог вбачається, що 14.11.2007 був укладений Кредитний договір №2203/07/КИ-370 (а. с. 14-23). А в рішенні Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 неправильно зазначено номер Кредитного договору від 14.11.2007 - 2203/06/КИ-370, оскільки інші обставини вказані в рішенні збігаються повністю, зокрема сторони кредитного договору, сума кредиту та умови видачі кредиту.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи скаржника про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 визначено стягнення заборгованості за іншим кредитним договором, ніж Кредитний договір №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007. Тобто, в наданих позивачкою доказах міститься посилання на кредитний договір від 14.11.2007 з №2203/06/КИ-370 та з №2203/07/КИ-370.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 висловила наступну правову позицію.

Кредитний договір, який не було нотаріально посвідчено, з 22.02.2017 не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Тобто, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим (укладений в простій письмовій формі), не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як встановлено судом, на момент звернення (11.11.2021) відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 діяв Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції від 22.02.2017), в якому не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій нотаріуса на укладеному в простій письмові формі договорі.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений у простій письмовій формі, тобто нотаріально не посвідчений.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зазначено, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Більше того, незважаючи на те, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Зміст частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Проте при визначенні строку, в межах якого вчиняється виконавчий напис, мають застосовуватись також норми частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат» та статті 257 ЦК України, які встановлюють трирічний строк для таких вимог (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17).

Законом України від 14 липня 2020 року №775-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» щодо усунення законодавчих колізій та прогалин» законодавець вніс зміни до статті 88 Закону України «Про нотаріат», якими визначив єдиний строк у три роки, в межах якого вчиняється виконавчий напис, незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, чим усунув колізії у цій нормі.

Як вже вказувалося вище, 22 листопада 2012 року рішенням Апеляційного суду АР Крим у справі №22-ц/0190/7415/2012 задоволено позов ПАТ "Банк Фінанси та Кредит", правонаступником якого за договором факторингу є відповідач, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 68 379 784,12 грн. Рішення набрало законної сили.

Спірний виконавчий напис №738 було вчинено приватним нотаріусом Чайка І. Г. 11 листопада 2021 року, тобто майже через 9 років після виникнення у стягувача права вимоги сплати заборгованості за рішенням суду.

На час вчинення нотаріусом виконавчого напису законодавцем передбачено трирічний строк пред'явлення рішення суду до виконання у примусовому порядку.

З наведеного слідує, що виконавчий напис нотаріусом вчинено поза межами строку, встановленого законом, що також окрім іншого є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ" - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...