Провадження № 2-з/752/384/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору дарування, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-розірвати договір дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Федоренко В.В. 28 вересня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за №2896.

Ухвалою суду від 30.08.2023 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

13.11.2023 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Посилається на те, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 20.08.2023 було накладено арешт на 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомості: 000, яка належить ОСОБА_2 . Під час виконання вказаної ухвали суду було з`ясовано, що відповідач вжив заходів до приховування свого майната 02.05.2023 державним реєстратор Київського нотаріального округу: приватним нотаріусом Федоренко В.В. було зареєстровано договір дарування вже всієї квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 .

В подальшому 08.08.2022 ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6 договір займу, відповідно до якого ОСОБА_6 позичив ОСОБА_5 21025 доларів США . Внаслідок чого 08.08.2023 року приватний нотаріусом Київського нотаріального округу Гришаєвою І.В., було зареєстровано іпотечний договір, серія та номер: 2698.

Вважає, що відповідач вживає заходів до приховування свого майна, шляхом укладання фіктивних договорів. Невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі справи убачається, що предметом позову є розірвання договору дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт на спірну квартиру, посилаючись при цьому на недобросовісні дії відповідача щодо відчуження вказаного нерухомого майна, а саме на укладення договору дарування на користь ОСОБА_5 .

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд наголошує на тому, що вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки заявника, ай інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається з матеріалів справи, майно щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову належить ОСОБА_5 , який на даний час не є учасником справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 до участі у справі не залучено, а тому судом не може бути вирішено питання щодо прав та інтересів особи, яка не є учасником справи.

Виходячи з зазначеного, з урахуванням оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, а також запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: К.В.Машкевич