КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 370/1710/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1652/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мазка Н.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Мазурик О.Ф., Шкоріна О.І.

секретар - Ольшевський П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року,

встановив:

в липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіна М.А. звернулася до суду з позовом, в якому просила спонукати відповідачів до виконання мирової угоди, укладеної між банком та відповідачами, затвердженої ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.03.2014 та стягнути з них заборгованість за кредитним договором №89/25 від 08.01.2008 в сумі 139 626 грн. 35 коп.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року провадження по справі було зупинено до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» про визнання кредитного договору таким, що втратив чинність та зняття обтяження.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року позов було задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 07 квітня 2020 року провадження по справі було поновлено.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» (у стані ліквідації) заборгованість за кредитним договором від 08.01.2008 №89/25 у розмірі 139 626 гривень 35 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 08.01.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №89/25. На забезпечення виконання основного зобов`язання того ж дня між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки за яким поручитель зобов`язувався нести солідарну відповідальність за виконання Кредитного договору перед кредитором.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь банку заборгованість в сумі 194 132 грн. 54 коп. 12.11.213 було відкрито виконавче провадження державним виконавцем ВДВС Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

В ході виконавчого провадження між сторонами було укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 березня 2014 року. Однак відповідачі не виконували належним чином умови мирової угоди, в зв`язку з чим позивач просив спонукати їх до виконання угоди та стягнути з них солідарно заборгованість в сумі 139 626 грн. 35 коп.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» (у стані ліквідації) заборгованість за кредитним договором від 08.01.2008 №89/25 у розмірі 139 626 гривень 35 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який підлягає виконанню відповідно до ст. 525 та 526 ЦК України. Сторона мирової угоди не позбавлена права звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання такої угоди.

Суд першої інстанції посилався в рішенні на положення ст. 11, 202, 509, 5252, 526, 530, 553, 554, 610, ЦК України та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак такий висновок суду першої інстанції зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає обставинам справи.

Як видно з матеріалів справи, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що в ході примусового виконання рішення Апеляційного суду Київського апеляційного суду від 06 лютого 2013 року між ним відповідачами було укладено мирову угоду, за умовами якої відповідачі зобов`язувались сплачувати залишок суми боргу протягом 48 місяців щомісячними платежами не менш ніж 3 500 грн. Вказана мирова угода була затверджена ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 березня 2014 року. Однак відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов`язання, тому позивач просив спонукати їх до виконання мирової угоди та стягнути заборгованість в сумі 139 626 грн.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами статей 509, 525, 526 ЦК України.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Суд першої інстанції посилався в рішенні на положення ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

На час звернення позивача до суду у липні 2016 року був чинним Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».

На дату постановлення ухвали Макарівським районним судом Київської області від 18 березня 2014 року про визнання мирової угоди зазначена мирова угода не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. З викладеного слідує, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Вищевказані норми Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» втратили чинність 05 жовтня 2016 року, а в цей же день набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», пунктом 2 частини першої статті 3 якого визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) в редакціях Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 208 ЦПК України та статтею 193 ГПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що не був повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , що позбавило його можливості надати відзив на позов та докази по справі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_3 було додано копію Додаткового договору №1 до Кредитного договору №89/25 від 08.01.2008, укладеного 11.11.2019 з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-ХАУС», яка є правонаступником ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на підставі договору про відступлення права вимоги №42053 від 25.04.2019.

За умовами вказаного Додаткового договору було визначено новий розмір заборгованості за Кредитним договором та встановлено новий строк повного виконання зобов`язання - до 11.11.2030.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, право вимоги за вказаним Кредитним договором від 08.01.2008 перейшло до іншої юридичної особи.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене вище та згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді