Справа № 727/2674/23
Провадження № 2-з/727/48/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявники посилаються на те, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, треті особи: Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, Управління Державна інспекція архітектури та містобудування, Головне управління ДСНС України у Чернівецькій області.

Відповідач по даній справі визнав, що самочинно збудував АЗС в центрі міста Чернівці з порушеннями всіх норм без проекту та жодного дозвільного документу, без погоджень, без вводу в експлуатацію об`єкта ССЗ. Проте, заявляє, що йому жоден державний орган не робив приписів, не забороняв проводити підприємницьку діяльність, роботу АЗС ніхто не зупиняв. Власник АЗС ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на АЗС в 2019 році в державних реєстрах та провів протягом цього року нібито реконструкцію старої АЗС, але визнає, що не мав на проведення реконструкції АЗС ніяких дозвільних документів, проектів дощо.

Відповідач заявляє, що згідно з приписами абзацу 4 пункту 7 та 8 частини 1 статті 73акону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснення відповідних заходів контролю щодо будівництва, зокрема автозаправних станцій належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, тоді, як Позивач такими повноваженнями не наділений, а от же не має права порушувати питання щодо протиправної діяльності АЗС, що належить Відповідачу. Крім цього, Відповідач заявляє, що Позивачка та Позивач не є належним суб`єктом звернення із позовною вимогою щодо визнання АЗС відповідача самочинно збудованою та заявляє, що таким державним органом, як позивачем може виступати Державна інспекція архітектури та містобудування, проте остання ніяким чином не забороняє йому здійснювати підприємницьку діяльність на самочинно збудованій ним АЗС. Крім того, не забороняють експлуатацію Відповідачу самочинно збудованої АЗС й місцеві органи самоврядування та ДСНС.

В свою чергу третя особа по даній справі - Державна інспекція архітектури та містобудування ДІАМ направила до суду пояснення третьої особи, де зазначила, що дійсно їм відомо, що АЗС по АДРЕСА_1 не вводилась в експлуатацію, збудована самочинно без проекту, без дозволів, які необхідні для будівництва об`єкта підвищеної небезпеки, проте перевірки не здійснювали та не планують здійснювати погоджуються з позовом Позивачів погоджуються з тим, що об`єкт є небезпечним для міста, відноситься до об`єктів ССЗ, збудований без проекту з значним порушенням норм ДБН, пожежної безпеки, є екологічно небезпечним, не введений в експлуатацію проте незаконно експлуатується власником. Тобто, Державний орган, який функціонально зобов`язаний заборонити діяльність даної АЗС не виконує (не бажає виконувати) свої функціональні обов`язки та зупинити діяльність небезпечного об`єкту, проте підтримує позовні вимоги Позивачів.

Також, залучені до справи треті особи - ДСНС та ОСОБА_4 «не помічають» функціонування небезпечного об`єкту на території міста Чернівці, що говорить про існування корупції в цих органах державної влади.

Роздрібну торгівлю на АЗС, власником якої є ОСОБА_3 , рекламна назва «Євронафта» здійснює ТОВ «Євро Нафта КМ» (). Факт здійснення торгівлі підтверджується касовим чеком. Позивачам є невідомим чи є договір суборенди землі з міською радою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Але, ТОВ «ЄВРО НАФТА КМ» експлуатує АЗС, здійснює роздрібну торгівлю паливом. На територію АЗС регулярно заїжджають автоцистерни з пальним, зливають його у близькості на більше 8 метрів від житлової квартири Позивачки. Пари бензину потрапляють в її житлову квартиру де знаходиться газова плита Позивачки, газова колонка, що може призвести, у разі увімкнення цих приборів до потужного вибуху, є смертельною загрозою для як Позивачів, так й для осіб, що знаходяться будуть поруч.

Вибух АЗС може призвести до того, що рішення суду, у разі задоволення позову по цій справі про знесення самочинно збудованої АЗС вже не буде потрібно виконувати (не можливо буде виконати) та нікому буде виконувати, оскільки це загрожує життю ОСОБА_5 . Отже, подальша експлуатація АЗС є смертельно небезпечної як для Позивачів так й для всіх мешканців міста. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного просили суд забезпечити позов шляхом заборони експлуатації АЗС, рекламна назва «Євро Нафта», що по вул. Каспрука, 13 м. Чернівці (власник ОСОБА_3 ).

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, дійшов такого висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позов

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про АЗС відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Якщо позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

ВС констатує, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку спрямовані можуть бути не виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача щодо вчинення дій, які можуть призвести до надзвичайної ситуації, а саме: пошкодження чи знищення квартир позивачів, на період вирішення спору.

В даному випадку позивачі звернулися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, тому застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду. Судом також досліджувається, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможуть позивачі їх захистити в межах одного цього судового провадження за їх позовом без нових звернень до суду.

Заявниками не надано суду підтвердження, що господарську діяльність на автозаправочній станції (АЗС), рекламна назва «Євронафта», по АДРЕСА_1 здійснює саме ОСОБА_3 , що саме він є або засновником юридичної особи, або фізичною особою підприємцем із видами діяльності, що дозволяють продаж пального на автозаправочній станції. Таким чином, захід забезпечення позову шляхом заборони експлуатації АЗС рекламна назва «Євро Нафта» може заблокувати господарську діяльність юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником судового процесу.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просять застосувати позивачі, позовним вимогам, суд дійшов висновку про відмову у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони експлуатації АЗС на період вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 116-117, 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. О. Калмикова