Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
2034/2-4225/07: Цивільні справи (до 01.01.2019); Позовне провадження; Спори про право власності та інші речові права.
Надіслано судом: 14.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: 22-ц/818/343/23
ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 2034/2-4225/07

провадження № 22ц/818/343/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О. В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря Супрун Я.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кулиничівська селищна рада Харківського району Харківської області,

особа, яка звернулась з апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

особа, яка звернулась з касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2007 року в складі судді Савченко Г.М.

в с т а н о в и в:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доКулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на новостворене нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , на якій за свої кошти та своєю працею побудував житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами.

Вказав, що на його замовлення Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради виготовило технічну документацію на вказане домоволодіння, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківреконструкція» надало технічний висновок, відповідно до якого житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудамипо АДРЕСА_1 відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним нормам і придатний для подальшої експлуатації та проживання.

Зазначив, що він не зміг зареєструвати право власності на спірне майно

у позасудовому порядку, тому його порушені права підлягають поновленню в судовому порядку.

Просиввизнати заним право власності на самовільно побудоване нерухоме майно будинок літ «А-3» з цокольним поверхом літ «А» і балконами літ «а», «а-1» загальною площею 623,8 кв м, житловою площею 185,5 кв м, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 гапо АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області

від 23 листопада 2007 року позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на новостворене нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 ; зобов`язано Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 як таке, що не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб та не суперечить суспільним інтересам.

У липні 2016 року Харківська міська рада подавала заяву про перегляд заочного рішення суду, яку ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2016 року залишено без розгляду. Ухвала є чинною.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 передав йому за договором суперфіцію від 28 травня 2004 року земельну ділянкупо

АДРЕСА_1 , в якому у 2005 році він розпочав будівництво, яке не завершене. У 2007 році ним вже були зведені основні несучі конструкції будинку, однак внутрішнє і зовнішнє оздоблення будинку, підведення комунікацій не завершено. У вересні 2016 року від представників Харківської міської ради він дізнався про заочне рішення суду першої інстанції, яке порушує його права та інтереси, адже саме він є власником житлового будинку, на який визнано право власності за позивачем. Спірний будинок можна вважати або сукупністю будівельних матеріалів, або об`єктом незавершеного будівництва, що належить йому як забудовнику на підставі договору суперфіцію. Після завершення будівництва ним будуть подані документи для введення об`єкта в експлуатацію. Інші будинки на земельній ділянці відсутні. Підстав для визнання права власності на будинок за позивачем немає. Крім того, позивачем не надано доказів виконання вимог, передбачених нормами закону щодо отримання дозволу на виконання будівельних робіт, розроблення та погодження проектної документації, введення житлового будинку в експлуатацію тощо.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він дійсно передав земельну ділянкупо АДРЕСА_1 за договором суперфіцію від 28 травня 2004 року

ОСОБА_2 , який здійснював на ній забудову. У 2007 році позивач ініціював питання щодо збільшення плати за користування земельною ділянкою, проте ОСОБА_2 відповів відмовою, тому з метою притримання спірного будинку ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, за результатом розгляду якого за ним визнано право власності на це майно. Після узгодження у 2008 році питання щодо плати за земельну ділянку, позивач приховав від ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції у цій справі. Вказував на обґрунтованість викладених в апеляційній скарзі доводів, тому вважав за необхідне відмовитися від позову, оскільки не мав права на спірний об`єкт будівництва.

УхвалоюАпеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2007 року скасовано. Провадження у справі закрито.

На вказану ухвалу суду апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ассісто» подало касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ассісто» - задоволено; ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 рокускасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 14 грудня 2022 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Яцини В.Б.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії: Котелевець А.В., Пилипчук Н.П., 18 січня 2023 року - головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії: Маміна О. В., Пилипчук Н.П.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені відповідно до статей 129, 130 ЦПК України, не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційне провадження у справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач

є власником земельної ділянки, на якій він за свої гроші та своєю

працею побудував житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами.Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічну документацію на це майно, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківреконструкція» надало технічний висновок щодо відповідності новобудови архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним нормам і придатності для експлуатації та проживання. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,15 га по

АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР № 094759, виданого Харківською районною державною адміністрацією на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 1998 року (а. с. 6, 7 том 1).

На вказаній земельній ділянці побудовано житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами, на який Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» виготовило технічну документацію (а. с. 14-22 том 1).

З висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківреконструкція» вбачається, що житловий будинок

з прибудовами та надвірними спорудамипо

АДРЕСА_1 відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним нормам і придатний для подальшої експлуатації та проживання (а. с. 8-13 том 1).

28 травня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію), за яким земельну ділянкупо

АДРЕСА_1 надано у користування ОСОБА_2 з метою будівництва житлового будинку та господарських споруд (а. с. 81 том 1).

Державну реєстрацію права користування проведено 25 березня 2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 55961107 від 25 березня 2016 року (а. с. 82 том 1).

Набувши на підставі заочного рішення суду першої інстанції у цій справі, яке набрало законної сили, право власності на спірний будинок ОСОБА_1 03 квітня 2008 року передав зазначений будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, в іпотеку Відкритому акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з метою забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язаньза кредитним договором від 03 квітня 2008 року (а. с. 163-164, 193-253, 254-259 том 1).

ОСОБА_1 належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2016 року у справі № 643/14850/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2008 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто» є правонаступником банку у цих правовідносинах, що підтверджується протоколом електронного аукціону від 26 лютого 2020 року, договором № 616802.272 від 05 березня 2020 року про відступлення права вимоги, листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 02 квітня 2020 року № 08/918 (а. с. 167-171, 172-177, 185-191, 192 том 1).

Як вбачається з постанови Верховної Ради України від 06 вересня 2012 року № 5212-VI «Про зміну і встановлення меж міста Харкова, Дергачівського і Харківського районів Харківської області», частина земель Кулиничівської селищної ради, включаючи вулицю Сіверську в с. Кулиничі, увійшла до меж міста Харкова. На підставі рішення ХХ сесії VI скликання Харківської міської ради від 24 жовтня 2012 року № 907/12 «Про впорядкування найменувань», вулиця Сіверська в с. Кулиничі включена до Фрунзенського району м. Харкова.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та

у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем

в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення «res judicata» (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

У рішенні у справі «Христов проти України» ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок

і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі

у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Подібна за змістом норма викладена у частині першій статті 352 ЦПК України (в редакції, чинній на час перегляду справи).

У постановіВерховного Судуу складіОб`єднаноїпалати Касаційногоцивільного судувід 05вересня 2019року усправі №638/2304/17(провадження№ 61-2417сво19)зазначено,що аналіз частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків (суд вирішив питання про їх права та обов`язки).

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо

в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановахвід 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20, від 12 грудня 2018 року у справі № 910/2611/18.

Якщо заявник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує),що судове рішення стосується його прав та/або обов`язків чи інтересу, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема, апеляційної скарги.

Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з апеляційною скаргою, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, це означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення(в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, і про які саме.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня

2022 року у справі № 607/17527/14-ц.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання щодо скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 129/2098/19.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першоїстатті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 362 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина другастатті 362 ЦПК України).

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 522/23356/16-ц, провадження № 61-8591св19.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ще у 2007 році звернувся до суду з позовом до Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на новостворене нерухоме майно житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами.

Особа, яка подала апеляційну скаргу у 2016 році майже через 9 років після ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_2 мотивував наявність у нього права на оскарження судового рішення, яким за позивачем визнано право власності на спірний будинок тим, що він є користувачем земельної ділянки за договором суперфіцію, який укладено між ним та позивачем 28 травня 2004 року з метою забудови земельної ділянки. Визнаний за позивачем будинок побудовано саме ним, а не позивачем. Крім того, будівництво не завершене.

Також, матеріали справи свідчать про те, що вказане право користування земельною ділянкою зареєстровано за ОСОБА_2 лише 25 березня 2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-яких дій щодо реєстрації свого права користування земельною ділянкою для забудови або право власності на спірний будинок до цього часу ОСОБА_2 не вчиняв.

Спірний будинок неможливо вважати об`єктом незавершеного будівництва, як про це зазначає ОСОБА_2 , адже це спростовується наявною у матеріалах справи технічною документацією на нього. Крім того, 03 квітня 2008 року ОСОБА_1 передав зазначений будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, в іпотеку банку.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обгрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Враховуючи викладене, визнання за позивачем права власності на новостворений будинок не порушує прав ОСОБА_2 . Зважаючи на предмет позову у цій справі, оскаржуваним заочним рішенням суду не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 позбавлений права на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції, адже цим судовим рішенням питання про його права та обов`язки не вирішувались, наслідком чого є закриття апеляційного провадження, відкритого за його апеляційною скаргою.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 у зв`язку з визнанням права власності на нерухоме майно за позивачем. Наявність визнаного за позивачем права на нерухоме майно не є перешкодою для звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним самостійним позовом, якщо він вважає свої права порушеними.

За таких умов, оскільки апеляційним судом встановлено, що оскаржуваним заочним рішенням суду питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося, апеляційне провадження у справі на підставі пункту 3 частини першоїстатті 362ЦПК Українипідлягає закриттю.

Оскільки апеляційне провадження закрито, заява про відмову від позову не розглядається.

Керуючись п.3 ч.1 ст.362, ст. ст.367,368,381,389 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційне провадженняу справіза апеляційноюскаргою ОСОБА_2 назаочне рішенняХарківського районногосуду Харківськоїобласті від23листопада 2007року вскладі суддіСавченко Г.М. по справі за позовом ОСОБА_1 доКулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на новостворене нерухоме майно - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В.Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2023 року.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...