Справа № 567/1010/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

за участю:

представника відповідача Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

встановив:

в Острозький районний суд звернулося ПрАТ "Страхова група "ТАС" з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування своїх вимог ПрАТ "Страхова група "ТАС" стверджує про те, що між ПрАТ "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО7093540, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом за полісом є "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказує, що 30.01.2020 о 11:50 год. в м. Шепетівка по вул. Шешукова сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вини ОСОБА_1 був пошкоджений, що підтверджується постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2020. Також даною постановою встановлено, що відповідач залишив місце ДТП, будучи причетним до неї.

Зазначає, що відповідно до статей 12, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ "Страхова група "ТАС" сплатила страхове відшкодування в сумі 53831,44 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач вважає, що відповідач на підставі абзацу «в», пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зобов`язаний відшкодувати шкоду в порядку регресу та просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Острозького районного суду від 05.06.2023 було відкрито провадження у справі і прийнято справу до розгляду, за якою постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося.

01.11.2023 відповідачем подано письмові пояснення з зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, а також заяву про застосування позовної давності.

10.11.2023 позивачем подано заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, в якій він зазначав, що оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Зазначає, що карантин в Україні тривав до 30.06.2023 і вважає що позовна давність не сплинула аж до закінчення строку дії карантину.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить здійснювати розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що шкоду не повинен відшкодовувати власник автомобіля чи відповідач, як особа яка ним керувала, оскільки цивільно-правова відповідальність застрахована та страхової виплати достатньо для відшкодування завданої шкоди. Вказує, що самовільне залишення відповідачем місця ДТП не вплинуло на сам факт ДТП та розмір шкоди. Окрім того вказує, що підстав для відшкодування шкодим в повному обсязі немає, оскільки відповідач не працевлаштований, не має постійного заробітку та проживає з матір`ю, що вковує на наявність підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди. Також вважає, що позов подано з порушенням строку позовної давності, оскільки право вимоги у позивача виникло 18.03.2020, а тому позов мав бути поданий до 18.03.2023, однак позивач звернувся з позовом в суд 01.06.2023, тобто зі спливом строку позовної давності. За вказаних обставин просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, доходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.12.2019 ПрАТ "СГ "ТАС" було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/7093540 зі строком дії з 27.12.2019 до 26.12.2020 включно. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є автомобіль марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 9).

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення №688/382/20 було встановлено, що 30.01.2020 о 11:50 год. в м. Шепетівка по вул. Шешукова сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були пошкоджені. Крім того, ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, не зупинив свій транспортний засіб та залишив місце ДТП.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду від 17.02.2020 у справі №688/382/20 відповідача - ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 10)

11.03.2020 потерпілий ОСОБА_3 , враховуючи наявність у винуватця ДТП страхового поліса, звернувся до ПрАТ "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с. 7).

У зв`язку з вищевказаною подією, з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , було проведено огляд, про що складено протокол огляду транспортного засобу та ремонтну калькуляцію №02519_33, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 69978,15 грн (а.с. 11-16).

На підставі наданих документів та заяви потерпілого ПрАТ "СГ "ТАС" складено страховий акт №05980/33/920 від 16.03.2020 на суму 53831,44 грн., яку було перераховано в якості страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 , про що свідчать копія платіжної інструкції №87553 від 17.03.2020 (а.с.6, 18).

Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами, підлягають цивільно-правовому регулюванню.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таким чином, потерпілий має право вимоги до страховика в договірному зобов`язанні згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховик здійснює виплати відповідно до умов договору, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде визнана страховим випадком, виключно в межах страхової суми.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідно до статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" набуває право зворотної вимоги (регресу).

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п. «в») підп. 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Подібні висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 12.04.2022 у справі №373/1392/20.

Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення встановлено факт ДТП, винуватцем якого є відповідач, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до відповідальності, і страховик сплатив страхове відшкодування.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заперечення відповідача щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог спростовуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи, та були здобуті та досліджені судом у процесі розгляду справи. Правових підстав для зменшення розміру шкоди судом не встановлено.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, проаналізувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення в порядку регресу відшкодування шкоди, є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі №200/13392/13-ц.

Встановлено, що страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ "СГ "ТАС" 17.03.2020. Тому перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Строк позовної давності мав би спливати 17.03.2023. З позовом у цій справі ПрАТ "СГ "ТАС" звернулося 02.06.2023.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року №530-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати").

Законом №540-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

У пункті 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану", яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії»".

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 Указом Президента України №64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено та триває досі.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (102.06.2023) про стягнення шкоди в порядку регресу в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 набрав чинності Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020, відповідно до п.п. 12, 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з її пропуском не має.

Такі правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №727/4133/22, від 21 червня 2023 у справі №201/11583/21 (провадження №61-811св23), від 07 вересня 2022 у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22).

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ "СГ "ПАС" про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 грн., оскільки останній такий сплатив при зверненні до суду, що підтверджується даними платіжного документу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 81, 258, 259, 263-268, 273, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ПАТ "Страхова група "ТАС" (місце знаходження: м. Київ пр-т. Перемоги, 65, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" 53831,44 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 2684 грн. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.11.2023.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.