Справа № 700/669/23
Провадження № 2-о/698/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

з участю: присяжних Білоус О.А.,

Величко О.А.,

секретаря судових засідань Пугачовської Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування Ярмоленко І.П.,

представника служби у справах дітей Ярмоленко І.П.,

розглянувши в порядку окремого провадження у закритому судовому засіданні у залі суду в селищі Катеринопіль справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Катеринопільської селищної ради; службу у справах дітей Катеринопільської селищної ради, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усиновлення дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини.

Зявник зазначив, що бажає всиновити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином його дружини ОСОБА_2 , за їх спільною згодою. Просить суд визнати, оголосити та записати його усиновлювачем дитини, змінити прізвище та по-батькові дитини, згідно його даних.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву про усиновлення, просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 підтримала подану заяву, просить задовольнити її вимоги.

Представник третіх осіб: органу опіки та піклування Катеринопільської селищної ради; служби у справах дітей Катеринопільської селищної ради, Ярмоленко І.П., не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. У судовому засіданні пояснили, що за час спільного проживання у заявника з дитиною склалися доброзичливі та гармонійні стосунки сімейного характеру.

Від заінтересованої особи Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до суду надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання, просить розглянути справу без участі її представника, покликається на висновок про доцільність усиновлення дитини заявником.

Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, застосувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований у Катеринопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №56 від 10 червня 2022 року.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21 березня 2020 року, видане Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 17.

Рішенням Лисянського районного суду від 21 квітня 2023 року батько дитини, ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на червень 2022 року місце проживання дитини зареєстроване разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, з червня 2022 року, без реєстрації проживає також заявник ОСОБА_1 , який спільно з дружиною займається утриманням та вихованням сина.

Згідно довідки про стан здоров`я особи від 26 вересня 2022 року, ОСОБА_1 є здоровим та може бути усиновлювачем.

Згідно довідки серія ВР-001097273, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, непогашеної чи не знятої судимості не має, в розшуку не перебуває, а тому за правилами ст.ст. 211, 212 СКУкраїни може бути усиновлювачем.

Згідно акта обстеження умов проживання від 29 червня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 є власником одноповерхового житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 і умови проживання в ньому задовільні, в дитини є окрема кімната, яка забезпечена меблями, постільною білизною, засобами гігієни, продуктами харчування, одягом, взуттям, іграшками тощо. Умови проживання відповідають усім необхідним нормам, стосунки в сім`ї - доброзичливі.

ОСОБА_2 (як дружина та як мати дитини) надала відповідно до ст.217 Сімейного кодексу України нотаріально засвідчену згоду на усиновлення заявником малолітнього ОСОБА_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області про доцільність усиновлення та відповідність інтересам дитини №3128/01-32 від 05.07.2023 року усиновлення ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення.

15 лютого 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)».

Вказана Конвенція запроваджує сучасні правові стандарти у сфері усиновлення з метою максимального врахуванням найвищих інтересів дитини.

Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами.

Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів.

Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини у втраченій нею сім`ї.

Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки (частина шоста статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу).

Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини (частини перша статті 211 Сімейного кодексу України).

Частина третя статті 211 встановлює, що усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті.

Відповідно до вимог частин першої-другої статті 217 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною.

Судом встановлено, що заявник має задовільні житлові умови, матеріальне забезпечення, фізично здоровий, не має фізичних недоліків та психічних захворювань, які б перешкоджали усиновленню, перешкод для усиновлення, зазначених у статті 212 Сімейного Кодексу України, не встановлено, усиновлення повністю відповідатиме інтересам дитини і дасть можливість забезпечити дитині стабільні та гармонійні умови життя, усиновлення є доцільним і здійснюється в інтересах дитини.

З огляду на викладене, проаналізувавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність усиновлення та відповідність інтересам дитини, виходячи з найвищих інтересів малолітньої дитини, з метою забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, суд вважає за можливе дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усиновити малолітню дитину, оголосивши його усиновлювачем малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі частини третьої статті 314 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням заявника приходить до переконання про внесення до актового запису про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змін щодо прізвища та по-батькові, про запис усиновлювача батьком.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 20 Конвенції про права дитини, ст. 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), ст.ст. 3-7, 207-234 Сімейного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 133-137, 141, 259, 263-265, 293-294, 310-314, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Бродецьке, Катеринопільського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, який проживає за зареєстрованою адресою по АДРЕСА_2 оголосити усиновлювачем малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни в актовий запис про народження від 21.03.2020 року № 17, складений Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині запису «Відомості про батька» вказати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_2 , в частині запису «Відомості про дитину» вказати: в графу «Прізвище» дитини - « ОСОБА_6 », змінити на прізвище - « ОСОБА_7 », в графу « По-батькові » дитини - « ОСОБА_9 » змінити на - « ОСОБА_10 », ім`я, дату народження та місце народження залишити без змін.

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Лисянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відповідних змін до актового запису.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О.І. Баранов

Присяжні: Білоус О.А.,

Величко О.А.