Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2023 Справа №607/11925/23

Провадження № 2/607/2597/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягненнязаборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк», Банк) звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягненнязаборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.07.2007 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11/261-К, із змінами та доповненнями від 11.03.2008, 10.05.2009 та 25.05.2009, за умовами якого Відповідачу надано кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США на строк до 10.08.2027, зі сплатою 13,45% річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по Кредитному договору між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки від 12.07.2007, із змінами та доповненнями від 25.05.2009 згідно умов якого останній зобов`язався перед позивачем відповідати за невиконання зобов`язань ОСОБА_1 , що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що відповідачем належно не виконувалися умови кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості по Кредитному договору. 19.04.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у цивільній справі №607/10113/15-ц, з урахуванням ухвали від 30.09.2016 про виправлення описки про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №11/261-К від 12.07.2007 в розмірі 31 598,80 доларів США та 3654,00 грн судового збору. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.09.2015 залищено без змін. Станом на день звернення до суду з даним з повозом вказане рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області не виконано та не стягнуто з відповідачів жодної суми коштів. Враховуючи, те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконали рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України, а тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно в користь АТ «Універсал Банк» три проценти річних за період з 22.05.2020 по 23.02.2022 в розмірі 1 669,97 долари США.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

У судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився, однак у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Зазначив, що не заперечує з приводу винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сагайдак В.В. в судове засідання не з`явились, хоча відповідач ОСОБА_1 про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Судове засідання призначене на 10.08.2023 було відкладене, у зв`язку із поданням представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Сагайдаком В.В. заяви про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи.

Адвокат Сагайдак В.В. ознайомився із матеріалами справи 28.07.2023, про що свідчить його підпис на заяві від 21.07.2023 (а.с. 26).

Судове засідання призначене на 07.09.2023 було відкладене, у зв`язку із поданням представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Сагайдаком В.В. заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням на лікарняному.

Разом з тим, докази перебуванням адвоката Сагайдака В.В. 07.09.2023 на лікарняному не були долучені ним до його заяви про відкладення розгляду справи від 07.09.2023 та станом на 06.11.2023 суду не подані.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Пункт 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України визначає, що, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому неявка відповідача навіть з поважних причин не спростовує його обов`язку з`явитися в судове засідання чи повідомити суд про поважність причин своєї неявки.

Суд зауважує, що судові засіданні у даній справі неодноразово відкладались за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сагайдака В.В. Разом з тим, у судове засідання 06.11.2023 відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сагайдак В.В. не з`явились, хоча про день та час слухання справи повідомлялись належними чином, при цьому про причини неявки суду не повідомили. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача та її представника до суду не надходили.

Суд розцінює такі дії відповідача ОСОБА_1 як зловживання своїми процесуальними правами, спрямованими на затягування судового розгляду справи, а тому, керуючись ст. 223 ЦПК України, визнає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 .

Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подавали, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2016 у справі № 607/10113/15-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11/261-К від 12.07.2007 в сумі 31598,80 доларів США та 3654,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаним рішенням встановлено, що 12.07.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №11/261-К з Додатком 1 (далі Договір), у відповідності до якого Банк надав, а відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50 000 доларів США на термін до 11.07.2027 року з відсотковою ставкою 13,45 % річних.

Згідно пп. 4.4., 4.5 Кредитного договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати вносити платежі на погашення заборгованості не пізніше 10-го числа наступного за завітним місяцем, відповідно до Графіку погашення встановленому в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору.

Додатковою угодою б/н від 11.03.2008 (надалі - Додаткова угода 1), до Кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 погоджено зміни в порядку нарахування та погашення заборгованості.

Згідно Додаткової угоди б/н від 10.05.2009 (надалі - Додаткова угода 2) до Кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 погоджено зміни в розміри процентних ставок, а саме: з 10.05.2009 до 24.05.2009 діє процентна ставка 6,58% річних. За користування понад встановлений строк встановлюється підвищена відсоткова ставка в розмірі 40,35%річних. (п.п 1.1.1 Додаткової угоди 2); починаючи з 25.05.2009 по 09.05.2010 діє процентна ставка 13,93% річних. За користування понад встановлений строк встановлюється підвищена відсоткова ставка в розмірі 40,35%річних (п. 1.1.3 Додаткової угоди 2).

Додатковою угодою б/н від 25.05.2009 (надалі - Додаткова угода 3) до Кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 погоджено зміни в розміри процентних ставок, так з 25.05.2009 до 09.05.2010 діє базова відсоткова ставка 6,58% річних (п.п 1.1.1 Додаткової угоди 3). За користування понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової ставки (6,58%, п. 1 Застосування термінів): починаючи з 10.05.2010 по 09.05.2015 діє процентна ставка 8,24% річних. За користування понад встановлений строк нараховується процент базова процентна ставка в розмірі 8,24% річних (п. 1.1.2 Додаткової угоди 2). Одночасно сторони обумовили, що за Кредитним договором починаючи з 10.05.2015 встановлюється процентна ставка у розмірі базової процентної ставки (6,58%, п. 1 Додаткової угоди 3) збільшеної на 6,87% річних, що фактично становить 13,45% річних. За користування понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки 14,58 %, (п. 1 Додаткової угоди №3), збільшеної на 6,87 % річних, що фактично становить 21,45 % річних.

Відповідно до п. 2.5 Додаткової угоди 3 Сторони погодили графік погашення кредиту Додаток 2 до Додаткової угоди 3. А п. 2.6 Додаткової угоди 3 сторони встановили строк повернення кредитних коштів встановлено до 10.08.2027.

Згідно договору поруки №11/261-п від 12.07.2007 та Додаткової угоди б/н від 25.05.2009 до Договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед ВАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язань, що випливають з Кредитного договору (п.п. 1, 3 договору поруки).

Судом також встановлено, що ВАТ «Банк Універсальний» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 50 000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №144-17 від 13.07.2007.

Як вбачається з Графіку платежів встановленому в Додатку №2 до Додаткової угоди б/н від 25.05.2009 що є невід`ємною частиною Договору, станом на 10.06.2015 залишок заборгованості не повинен перевищувати 25856,34 долари США.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови Кредитного договору по сплаті кредиту та відсотків, внаслідок чого згідно поданого позивачем розрахунку станом на 17.04.2015 заборгованість ОСОБА_1 складає 31598,80 доларів США з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту 1795,99 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 26210,43 долари США; 3432,81 доларів США сума простроченої процентної ставки; 159,57 доларів США сума підвищеної процентної ставки.

Таким чином оскільки відповідачем ОСОБА_1 були порушені умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2016 з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2016 у справі № 607/10113/15-ц, внесено виправлення в рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.04.2016 по цивільній справі 607/10113/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замінивши у резолютивній частині рішення місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.09.2016 у справі № 607/10113/15-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.04.2016 залишено без змін.

Таким чином, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2016 у справі № 607/10113/15-ц набрало законної сили 15.09.2016.

Як вбачається із розрахунку трьох процентів річних, сума до стягнення згідно рішення суду по кредитному договору № 11/261-К від 12.07.2007 становить 31598,80 доларів США. Розрахована сума за ставкою 3% річних за період з 22.05.2020 по 23.02.2022 становить 1 669,97 доларів США.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

У Постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконали рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16, колегія суддів зробила висновок, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша етапі 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів (постанови ВСУ у справах № 6-1047цс16 від 06.07.2016, № 6-157цс16 від 25.05.2016, № 6-1206цс15 від 23.09.2015, № 6-2739цс15 від 21.09.2016, № 6-2631 цс 15 від 21.09.2016, постанови ВС у справах № 199/1029/15-ц від 14.03.2018, № 161/12888/15-ц від 01.02.2018, № 309/4208/13-ц від 18.01.2018).

У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Допустимість доказів встановлено ст.78 ЦПК України, згідно з якою, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних, нараховані у зв`язку з невиконанням рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2016, яким стягнуто заборгованість в іноземній валюті у сумі 31598,80 доларів США.

Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості 3% річних за час прострочення складає 1 669,97 доларів США, за період з 22.05.2020 по 23.02.2022, що підтверджується розрахунком наданим позивачем.

Зазначений розрахунок суд вважає достовірними, правильними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та не виконали рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2017, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми розмірі 1683,84 доларів США.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились та доказів на спростування доводів позивача не надали.

Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 22.05.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1 669,97 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн, а саме по 1342,00 грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 543, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 280, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 22 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 669 (одна тисяча шістсот шістдесят дев`ять) долари США 97 (дев`яносто сім) центів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1342 ( одну тисячу сорок дві) гривні судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1342 (одну тисячу сорок дві) гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13.11.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК», , адреса місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець