Справа № 214/5801/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Сіденка С. І. розглянувши заяву представника позивача про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, про знесення самочинно зведеного гаражу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивача ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Трофименко М. М., звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради та просить суд зобов`язати відповідачів за власний рахунок знести самочинно збудований металевий гараж, площею 12 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. посилаючись на порушення відповідачами права добросусідства та відсутність йому проходу до належної земельної ділянки внаслідок самочинно збудованого відповідачами гаражу.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання на на 10.00 год. 13 вересня 2023 року, яке було перенесено у зв`язку з неявкою відповідачів на 24 жовтня 2023 року на 14.00 год.

24 жовтня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій вона просить, крім первісних позовних вимог, визнати незаконним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я відповідача ОСОБА_2 , на підставі рішення Криворізької міської ради № 652 від 28.02.2003 «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, наданих громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель, ведення особистого селянського господарства» на земельну ділянку площею 0,0789 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських споруд.

Обгрунтовуючи збільшення позовних вимог, представник позивача посилається на необхідність ставити питання щодо визнання незаконною приватизацію відповідачами вказаної земельної ділянки, так як оформленняґ права власності на вищевказану земельну ділянку, здійснювалося відповідачами без відому інших співвласників будинку АДРЕСА_1 , без погодження з ними меж та розмірів земельної ділянки.

Суд, дослідивши зміст заяви, письмові матеріали справи, дійшов такого висновку.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, якийскладається із двох елементів:предмета і підстави позову. Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження №61-9545сво21).

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у ст.16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, щопроцесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Так, у п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

П. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

З огляду на розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, визначальними в даному випадку є процесуальні строки реалізації сторонами процесуальних прав, передбачених ЦПК України. Приписами ст.279 ЦПК України регламентовано особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно доч.ч.2,4ст.279ЦПК України, розглядсправи посуті впорядку спрощеногопровадження починаєтьсяз відкриттяпершого судовогозасідання абочерез тридцятьднів здня відкриттяпровадження усправі,якщо судовезасідання непроводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

З аналізу положень ст.ст. 49, 279 ЦПК України слідує, що реалізація позивачем наданого йому процесуального права на зміну підстав або предмету позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Суд зауважує, що провадження по справі відкрите 22 серпня 2023 року за правилами спрощеного позовного провадження, та проведено судове засідання за участю сторін та їх представників 24 жовтня 2023 року. Учасники справи вже реалізували свої права на подання відзиву, пояснень, клопотань про витребування доказів, подання усіх наявних у них доказів.

До того ж позивач та його представник вже приймали участь у судовому засіданні 24.10.2023 року після початку розгляду справи по суті.

При цьому представник позивача в день судового засідання подав до канцелярії суду заяву про збільшення позовних вимог, якою по суті змінив предмет позову, доповнивши його новими вимогами, які аргументував новими обставинами, відмінними від первісного позову.

Відповідно до ст. ст. 43, 44 ЦПК України, позивач як учасник справи у справах позовного провадження, зобов`язаний виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як наголошує Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Відповідно дост.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заява про збільшення позовних вимог, подана представником позивача з пропуском визначених ст.ст.49, 279 ЦПК України строків.

Дослідженням змісту заяви про збільшення позовних вимог встановлено, що представником позивача доповнено зміст позовних вимог новою вимогою щодо визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я одного з відповідачів на підставі рішення Криворізької міської ради № 652 від 28.02.2003.

Питання про залучення до участі у справі Криворізької міської ради, як органу, на підставі рішення якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку, представником позивача не ставиться.

По суті подання вказаної заяви про збільшення позовних вимог в контексті розгляду даної справи повинно мати наслідком уточнення кола відповідачів у справі та заявлення до нього вимоги.

При цьому аналізом змісту заявлених первісних позовних вимог встановлено, що наразі предмет спору стосується виключно спірних відносин між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з другої сторони за участі Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, як третьої особи щодо знесення самочинного збудованого відповідачами металевого гаража та відшкодування ними на користь позивача моральної шкоди.

Таким чином, за своїм характером подана представником позивача заява є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову, що в силу ст.49 ЦПК України є неприпустимим.

З огляду на вказані вище обставини в їх сукупності суд приходить до переконання про відсутність підстав для прийняття до розгляду заяви представника позивача про збільшення позовних вимог. Приймаючи зазначене рішення, суд зауважує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський Суд з прав людини у справі «Зубац проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), рішення від 05 квітня2018року, наголосив на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, попереджатися свавілля, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду.

Належним способом захисту можливого порушення прав позивача за обставинами даної справи щодо оскарження державного акту на право власності не земельну ділянку є подача нового позову з визначеннням позивачем кола відповідачів, а не подача заяви про збільшення позовних вимог у такий спосіб та строки.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 49, 223, 260, 261, 279 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в прийнятті заяви про збвльшення позовних вимог, поданої адвокатом Трофименко М. В. в інтересах позивача ОСОБА_1 в рамках розгляду цивільної справи № 214/5801/23.

Розгляд справи проводити за обсягом вимог, заявлених у позовній заяві, прийнятої судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.І. Сіденко