Справа № 351/1635/23
Номер провадження №2/351/562/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Фармуги Василя Степановича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Фармуга Василь Степанович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2022 шлюб між сторонами розірвано. Зважаючи на те, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 4000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що відповідач сплачує їй добровільно на утримання дитини гроші, але не регулярно та у різних сумах, іноді по 1000 грн., іноді по 2000 грн. Вона працює на залізниці та отримує мінімальну заробітну плату, яку повністю витрачає на утримання своїх двох неповнолітніх дітей, одна з яких відповідача.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, суду пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує соціальні виплати та пенсію по втраті годувальника, офіційно не працює, але іноді підробляє не офіційно. Він згоден сплачувати на свою дитину аліменти у розмірі 2000 грн. на місяць, таку суму він в змозі сплатити.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 січня 2020 року виконкомом Видинівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_5 .

З копії рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 29 листопада 2022 року Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд враховує, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Так, у своєму позові позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно.

Водночас відповідач суду пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує соціальні виплати та пенсію по втраті годувальника, офіційно не працює, але іноді підробляє не офіційно. Він згоден сплачувати на свою дитину аліменти у розмірі 2000 грн. на місяць, таку суму він в змозі сплатити.

При визначенні розміру аліментів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, окрім беззаперечного обов`язку батька утримувати свою неповнолітню дитину, суд також враховує те, що відповідач офіційно не працює та не має стабільного заробітку.

Твердження відповідача про те, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує соціальні виплати та пенсію по втраті годувальника суд не приймає до уваги, адже докази на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надані. Натомість суд враховує пояснення відповідача, який зазначив, що він іноді підробляє не офіційно і в змозі сплатити аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Крім того, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Проте, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона витрачає на утримання дитини таку ж саму суму, тобто 4000 грн. на місяць, яку просить стягнути з відповідача. Також викликає сумнів витрачання такої суми щомісячно на утримання дитини позивачкою з огляду на те, що вона отримує мінімальну заробітну, яка після відрахування податків на дасть змоги позивачу витрачати на своїх двох дітей по 4000 грн. на місяць.

На переконання суду відповідач має сплачувати аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, з урахуванням наведених вище обставин, у розмірі меншому, ніж просить стягнути позивачка.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2 272 грн.

Отже, на думку суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., який, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також не суперечитиме ч. 2 ст. 182 СК України, адже не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим ніж 1 136 грн.

За таких обставин суд вважає за необхідне позов адвоката Фармуги Василя Степановича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 073 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Фармуги Василя Степановича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 10 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 07 листопада 2023 року.

Суддя Іван ПОСОХОВ