ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» жовтня 2023 року

м. Харків

справа № 953/2248/23

провадження № 22ц/818/1862/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 , представниця відповідача ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року в складі судді Демченко С.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, який у подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 17 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_3 укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами вказаного договору сторони у строк до 01 червня 2022 року повинні були укласти договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна.

Зазначив, що на виконання пункту 2 попереднього договору він передав ОСОБА_3 забезпечувальний платіж у розмірі 140 471,50 грн, що станом на день передачі грошових коштів еквівалентно 5 000,00 доларів США. У зв`язку з чим відповідач відповідно до положень пункту 5 попереднього договору прийняв на себе зобов`язання підготувати документи для оформлення основного договору купівлі-продажу. Зокрема, звіт про експертну оцінку нерухомого майна, довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні, витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, новий технічний паспорт на житловий будинок, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Однак, станом на 01 червня 2022 року відповідач вказані документи не оформив, у зв`язку з чим основний договір не був укладений.

Вказав, що вимогами пункту 4 попереднього договору встановлено, що якщо «майбутній продавець» відмовиться продати зазначене нерухоме майно «майбутньому покупцю» у строк, зазначений в цьому договорі, то він зобов`язується у триденний термін повернути «майбутньому покупцю» всю суму забезпечувального платежу.

З огляду на те, що у встановлений попереднім договором строк відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому 04 червня 2022 року у ОСОБА_3 виник обов`язок повернути йому одержаний від нього забезпечувальний платіж. Також, у нього виникло право на нарахування суми інфляційних втрат за час прострочення грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2022 року по 31 травня 2023 року у розмірі 20 227,90 грн та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 05 червня 2022 року по 13 червня 2023 року у розмірі 3163,50 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 163 862,90 грн та 1638,62 грн судового збору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140 471,50 грн; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати на користь позивача ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН/ЄДРПОУ , номер карти НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 140 471,50 грн, зараховані відповідно до платіжної інструкції № 41263893 від 24 травня 2023 року від платника ОСОБА_4 на депозитний рахунок/розрахунковий рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу: цивільна справа №953/2248/23 Київського районного суду м. Харкова Вакула Є.О.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 3163,50 грн, інфляційні втрати у розмірі 20 227,90 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1638,62 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення змінити, виключивши із його резолютивної частини пункт про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати на користь позивача ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН/ЄДРПОУ , номер карти НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 140 471,50 грн, зараховані відповідно до платіжної інструкції № 41263893 від 24 травня 2023 року від платника ОСОБА_4 на депозитний рахунок/розрахунковий рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу: цивільна справа №953/2248/23 Київського районного суду м. Харкова Вакула Є.О., в іншій частині рішення суду залишити без змін; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2457,93 грн, як витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, положення статті 13 ЦПК України та принцип диспозитивності, оскільки суд фактично вийшов за межі позовних вимог, ухваливши рішення про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати на його користь грошові кошти у сумі 140 471,50 грн. Зазначив, що відповідач необґрунтовано та безпідставно вважає, що він виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо повернення йому коштів у розмірі 140 471,50 гривень ще 24 травня 2023 року. Якщо погодитись із вищевказаною позицією відповідача, фактично підтриманою судом першої інстанції, то ОСОБА_1 втрачає право вимагати сплати заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних нарахувань по день фактичного одержання своїх коштів, а його право обмежується періодом по 24 травня 2023 року. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 вказані кошти не одержав. Вважав дії відповідача щодо перерахування на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області 140 471,50 грн свідчать про недобросовісність поведінки відповідача, оскільки фактично ОСОБА_3 так і не повернув йому грошові кошти, які мав сплатити ще 04 червня 2022 року. Посилався на те, що у його вимозі містились актуальні банківські реквізити, на які він вимагав повернути йому кошти, і у разі наявності добросовісних намірів щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ніщо не перешкоджало перерахувати кошти у розмірі 141 471,50 грн саме належному кредитору у зобов`язанні, а не на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області. Вважав, що це було зроблено виключно з метою затягування моменту одержання ОСОБА_1 його коштів, які внаслідок інфляції вже значно знецінились. В той же час, ним не заявлялись позовні вимоги до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, а вказаний суб`єкт навіть не був залучений судом до участі у справі.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він оскаржує рішення суду лише в частині зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати на користь ОСОБА_1 грошові кошти, у зв`язку з чим в іншій частині оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що оскільки відповідач у порушення умов попереднього договору від 17 лютого 2022 року сплачені позивачем кошти не повернув, грошові кошти в сумі 140 471, 50 грн підлягають поверненню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 лютого 2022 року між ОСОБА_3 (майбутній продавець) та ОСОБА_1 (майбутній покупець) укладений попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язалися укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у строк не пізніше 01 червня 2022 року включно за суму в гривнях, що буде еквівалентом на день укладення договору 159 500,00 доларів США по курсу Національного банку України, на умовах і в строки, зазначені у цьому договорі.

Як вбачається з пункту 2 попереднього договору ОСОБА_3 як «майбутній продавець» одержав від ОСОБА_1 «майбутнього покупця» забезпечувальний платіж в сумі 140 471,50 грн, що є еквівалентом 5 000,00 доларів США за курсом Національного банку України за майбутню купівлю-продаж вищевказаного нерухомого майна, який має бути зарахований при кінцевому розрахунку.

Пунктом 4 попереднього договору встановлено, що у разі, якщо «майбутній продавець» відмовиться продати зазначене нерухоме майно «майбутньому покупцю» в строк, визначений в цьому договорі, то «майбутній продавець» зобов`язується в триденний термін повернути «майбутньому покупцю» всю суму забезпечувального платежу та додатково сплатити йому суму, що буде еквівалентна 1 000,00 доларів США за курсом Національного банку України на день повернення грошових коштів.

Зі змісту пункту 5 попереднього договору вбачається, що сторони домовилися про те, що «майбутній продавець» зобов`язується у строк, зазначений у цьому договорі виконати певні дії, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу. Зокрема, замовити та одержати звіт про експертну оцінку зазначеного вище нерухомого майна, одержати довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за зазначеною вище адресою, одержати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, на якій розташований зазначений вище житловий будинок, виготовити новий технічний паспорт на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями, надати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану у встановленому законом порядку, сплатити всі послуги за підготовку необхідних для купівлі-продажу та довідок, а «майбутній покупець» зобов`язується сплатити послуги нотаріуса за посвідчення та оформлення договору купівлі-продажу. «Майбутній продавець» зобов`язується сплатити заборгованість по сплаті комунальних послуг станом на день укладення договору купівлі-продажу та надати «майбутньому покупцю» довідки про відсутність заборгованості по сплаті комунальних послуг станом на день укладення договору купівлі-продажу, передати нерухоме майно та ключі від нерухомого майна «майбутньому покупцю» до 01 червня 2022 року. До моменту продажу вказаного нерухомого майна «майбутній продавець» зобов`язується підготовити за власний рахунок та надати нотаріусу повний комплект документів, необхідних для оформлення договору купівлі-продажу.

Із пункту 10 попереднього договору вбачається, що даний договір вважається припиненим, якщо договір купівлі-продажу нерухомого майна не укладено в строк, зазначений в пункті 1 цього договору, і жодна зі сторін протягом 10 днів після цього не направила іншій стороні письмові пропозиції щодо укладення основного договору (телеграмою або рекомендованим листом з повідомленням про вручення) (а.с.14).

06 лютого 2023 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за попереднім договором від 17 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Романченко О.М. направив засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 вимогу про повернення грошових коштів за попереднім договором з урахуванням нарахованих у порядку частини 2 статті 625 ЦПК України суми інфляційних втрат за час прострочення заборгованості та трьох процентів річних від простроченої суми, що у загальному розмірі становить 158 438,38 грн, із зазначенням розрахункового рахунку ОСОБА_1 (а.с.13).

За розрахунком ОСОБА_1 , заборгованість ОСОБА_3 на підставі пункту 2 попереднього договору від 17 лютого 2022 року становить 140 471,50 грн, а також сума інфляційних втрат за час прострочення грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2022 року по 31 травня 2023 року у розмірі 20 227,90 грн та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 05 червня 2022 року по 13 червня 2023 року у розмірі 3163,50 грн.

Також, матеріали справи містять копію квитанції до платіжної інструкції № 41263893 від 24 травня 2023 року, з якої вбачається, що від платника ОСОБА_4 на депозитний рахунок/розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області UA 0006674 перераховані грошові кошти у розмірі 140 471,50 грн з призначенням платежу: цивільна справа № 953/2248/23 Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 (а.с.69).

Як вбачається з повідомлень Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 06-16/1237/23 № 06-16/1241/23 від 08 червня 2023 року на депозитному рахунку територіального управління знаходяться кошти в розмірі 140 471,50 грн з призначенням платежу: цивільна справа № 953/2248/23 Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , платник ОСОБА_4 . Для здійснення перерахування коштів необхідно судове рішення, яке набрало законної сили та яким вирішено питання про повернення або перерахування коштів. На сьогоднішній день, у територіального управління відсутні законні підстави для здійснення перерахування коштів в розмірі 140 471,50 грн на рахунок ОСОБА_1 (а.с.87,89).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління.

Статтею 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальні управління Державної судової адміністрації України здійснюють свою діяльність відповідно до положення про них, що затверджується Головою Державної судової адміністрації України на підставі Типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України.

Положенням про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року визначено, що основним завданням територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Донецької області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Харківської області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Суд звертає увагу на те, що порядок щодо перерахування, повернення, звернення коштів, які знаходяться на депозитному рахунку у територіального органу Державної судової адміністрації України відсутній.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію права, та використати Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15, як аналогічну процедуру при поверненні коштів, які знаходяться на депозитному рахунку територіального органу Державної судової адміністрації України, оскільки поняття застави та внесених грошових коштів на депозитний рахунок в обох випадках є запобіжним заходом щодо виконання певних умов та зобов`язань судового процесу для запобігання зловживання своїми процесуальними правами.

Так, відповідно до пункту 8 Порядку № 15 від 11 січня 2012 року застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління Державної судової адміністрації або апеляційного суду, якому відкрито депозитний рахунок та на який внесено заставу такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Разом з тим, відповідно до підпункту 1.2 пункту 2 Рекомендованого порядку ведення депозитного рахунка суду (лист Державної судової адміністрації України від 28 грудня 2015 року № 11-19407/15) визначено, що юридична служба апеляційного суду, територіального управління Державної судової адміністрації України:

- здійснює перевірку документів, що надійшли від заявника, органів державної виконавчої служби в якості підтвердження підстав для перерахування, повернення або звернення коштів з депозитного рахунку суду, а саме: 1) щодо набуття законної сили та на відповідність форми засвідчення копії процесуального рішення суду, органу досудового розслідування, прокурора вимогам інструкцій з діловодства (печатки, штампи, підписи, прошивка, нумерація та інше); 2) на наявність у резолютивній частині процесуального рішення суду, органу досудового розслідування, прокурора інформації про перерахування, повернення, звернення застави або частки у спільному майні; 3) на відповідність заяви на повернення коштів вимогам Закону України «Про звернення громадян», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» від 11 січня 2012 року № 15;

- у разі підтвердження підстав для перерахування, повернення або звернення коштів з депозитного рахунку, передає до планово-фінансового відділу (бухгалтерії) службову записку з документами.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні до територіального управління Державної судової адміністрації заявником обов`язково повинно бути подано засвідчену судом копію судового рішення, в резолютивній частині якого міститься інформація про перерахування, повернення, звернення коштів з депозитного рахунку.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було порушено положення статті 13 ЦПК України та принцип диспозитивності.

З огляду на те, що грошові кошти в сумі 140 471,50 грн вносились відповідачем ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_1 та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено в повному обсязі, тому суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перерахувати на користь ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , ІПН/ЄДРПОУ , номер карти НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 140 471,50 грн, зараховані відповідно до платіжної інструкції № 41263893 від 24 травня 2023 року від платника ОСОБА_4 на депозитний рахунок/розрахунковий рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу: цивільна справа №953/2248/23 Київського районного суду м. Харкова Вакула Є.О. При цьому слід зазначити, що право ОСОБА_1 на стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України не порушено.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Оскільки судове рішення в оскаржуваній частині перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в оскаржуваній частині без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року.