МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/2160/22
Провадження № 22-ц/812/1128/23
УХВАЛА

15 листопада 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Темнікової В.І.,

суддів : Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача Сечко С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 30715,33 грн., а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначив, що 01 лютого 2021 року він уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 трудовий договір на невизначений строк, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався виконувати обов`язки водія автотранспортних засобів.

22 березня 2021 року під час дорожньо - транспортної пригоди він також виконував свої трудові обов`язки на автомобілі «Mercedes-Benz 311 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , що належав ФОП ОСОБА_2 , та з 7:30 год перебував на маршруті і здійснював перевозку пасажирів, що підтверджується копією дорожнього листа.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року до участі у справі залучено фізичну особу підприємця ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

09 листопада 2023р. на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 у вирішенні даного питання покладалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч.1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Звертаючись з клопотанням про зупинення провадження у справі, ОСОБА_2 посилається на те, що через повномасштабну агресію російської федерації проти України та у зв`язку із активною фазою бойових дій у регіоні, він за особистим бажанням вступив до лав ЗСУ та перебуває на даний час на військовій службі у гарячих точках бойових дій, а також на те, що зазначені вище обставини перешкоджають можливості його приїзду до міста Миколаєва, що є місцем розташування Миколаївського апеляційного суду, з метою взяття участі в судовому засіданні. Враховуючи викладені обставини та об`єктивну неможливість особисто прибути до суду в призначену судом дату та час, з метою дотримання процесуальних прав сторін, просить зупинити провадження у справі до часу його звільнення з військової служби, оскільки має бажання бути присутнім у судових засіданнях з метою захисту своїх права.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та продовжує діяти до теперішнього часу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 зі змінами.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Аналіз пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підтвердження проходження військової служби надано довідку № 406 від 23 березня 2022р., з якої вбачається, що старший сержант ОСОБА_2 з 25.02.2022 року прийнятий на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_2 .

Однак, матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , враховуючи значний час, який пройшов після видачі даної довідки, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, чи про те, що він безпосередньо бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

При цьому апеляційний суд враховує також те, що ОСОБА_2 отримав поштове відправлення 01 листопада 2023р. за адресою реєстрації, клопотання про зупинення провадження у справі було направлено ОСОБА_2 на адресу суду з його електронної адреси за його електронним підписом.

Крім того, він залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та після отримання ухвали суду про залучення його до участі у справі ніяких вимог щодо предмета спору не заявив, а у п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України йде мова про третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору.

Зазначене свідчить про відсутність достатніх правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 та зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Керуючись ст. 251, 368,381 ЦПК України, колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовити.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 16 листопада 2023 року