справа № 166/1500/23
провадження № 2/166/274/23
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2023 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина,

установив:

Представник позивачки ОСОБА_3 20 жовтня 2023 року звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій зазначив, що між позивачкою та відповідачем 17 листопада 2021 року укладено шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Позов мотивує тим, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Щомісяця позивачка несе значні витрати на її забезпечення, які полягають у придбанні продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, ліків, товарів для розвитку дитини.

Звернув увагу на ту обставину, що в державі постійно відбувається ріст цін на продукти харчування, на побутові речі, одяг, взуття, що є загальновідомим фактом, а тому таким, який додаткового доказування не потребує та який має бути врахований при визначенні розміру аліментів на утримання дружини.

Увесь тягар утримання спільного з відповідачем сина лежить на позивачці. Її матеріальний стан не дає можливості у повному обсязі забепечувати повноцінний та всебічний розвиток не лише їх спільного сина, а й себе, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що унеможливлює самостійне отримання нею будь-яких заробітків внаслідок необхідності здійснення постійного нагляду за малолітньою дитиною.

При цьому, відповідач є молодою особою працездатного віку, перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, отримує дохід, а своєю бездіяльністю уникає виконання покладеного на нього законом обов`язку утримувати свою дружину, позбавлену можливості самостійно заробляти через необхідність догляду за малолітнім сином.

Позивачці достовірно відомо про те, що відповідач перебуває в трудових відносинах, отримує стабільний заробіток, відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дружини.

Просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання на 17 листопада 2023 року та витребувано за клопотанням представника позивача у Державної податкової служби України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відомості про розмір доходів відповідача за 2023 рік.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки скерував до суду письмову заяву, у якій вказав, що сторона позивачки позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у її відсутності; відповідач відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Суд установив, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 між сторонами 17 листопада 2021 року укладено шлюб, який зареєстрований Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 247.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20 травня 2022 року Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є позивачка та відповідач.

Згідно із витягом з реєстру територіальної громади № 2023/007829962 від 28.09.2023 син сторін проживає разом з позивачкою, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом вказаної норми права можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачений.

Із довідки про грошове забезпечення та інші види виплат № 37 від 25.10.2023 установлено, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та в період з січня 2023 року по вересень 2023 року отримав дохід у розмірі 340254 грн 87 коп.

Водночас відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 210 від 19.07.2023 ОСОБА_2 виключено із усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням частини 07 липня 2023 року.

Відповідач є особою молодого працездатного віку, проходить військову службу в ЗСУ, де отримує стабільний заробіток, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати за станом здоров`я та щодо наявності інших утриманців. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

З огляду на вищенаведені обставини справи та вимоги законодавства, за відсутності письмових заперечень відповідача, який не подав суду у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на позов, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити повністю та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2023 року й до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 297 від 05.10.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 та ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 2 про надання правової допомоги від 20.10.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано правову допомогу на загальну суму 2100 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № 135, згідно з яким адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2100 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

При розгляді справи відповідач не подав відповідного клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат, а також не висловив своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання.

Отже, враховуючи незначну складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також беручи до уваги те, що відповідачем не було подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 2100 грн понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 6 ст. 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору, що становить мінімальний його розмір.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 141, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2023 року й до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2100 (дві тисячі сто) гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивачки: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун