печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму інфляційних збитків - 14 633, 47 грн та трьох відсотків річних - 3 465, 00 грн, судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму боргу у розмірі 25 082, 96 грн, з яких 23 320, 96 грн страхове відшкодування та 1 762, 00 грн - судового збору, однак рішення суду, яке набрало законної сили, залишається невиконаним відповідачем.

Заяви по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходив.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

03 жовтня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 06 жовтня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /а. с. 23/.

09 жовтня 2023 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін /а. с. 33-34/.

07 листопада 2023 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити і не заперечує проти заочного рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

03 вересня 2016 року по бул. Дружби Народів в м. Києві з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність одного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, а саме власника автомобіля «Toyota», на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, в той час як відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

21 лютого 2017 року, керуючись положеннями законодавства про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі наказу № 1434 від 17 лютого 2017 року Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачено власнику автомобіля «Toyota» грошові кошти у розмірі 23 320, 96 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2018 року, у цивільній справі № 752/12273/18 відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму боргу у розмірі 25 082, 96 грн, з яких 23 320, 96 грн страхове відшкодування та 1 762, 00 грн - судового збору.

Станом на день подання позовної заяви вказане рішення суду залишається невиконаним.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися от певної дії, а стягувач має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою.

Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Така правова позиція була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц, пр. № 14-16цс18).

08 жовтня 2017 року у межах справи № 3-133гс17 судової палати у господарських справах і у цивільних справах Верховного Суду України досліджували питання щодо правової можливості стягнення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих за період невиконання судового рішення про повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар.

Суд вказав, що у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89гс11, від 20 грудня 2010 року у справі № 3-57гс10, від 04 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73гс11, від 14 листопада 2011 року у справі № 3-116гс11 викладено такі висновки. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому висновок суду касаційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 Цивільного кодексу України є необґрунтованим.

У постанові Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі №6-36736вов10 (у порядку перегляду судових рішень у зв`язку з винятковими обставинами Судовою палатою у цивільних справах) викладено висновок, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

За розрахунком позивача, період за котрий мають бути нараховані суми інфляційних втрат та 3 % річних: з 29 листопада 2018 року (набрання законної сили рішенням від 29 жовтня 2018 року) по 07 липня 2023 року (дата подання позовної заяви).

Таким чином, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 752/12273/18 відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити Моторному (транспортному) страховому бюро України суму у розмірі 18 098, 47 грн, виходячи з розрахунку: 14 633, 47 грн + 3 465, 00 грн.

Відтак позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми інфляційних збитків - 14 633, 47 грн та трьох відсотків річних - 3 465, 00 грн, нараховані з 29 листопада 2018 року (набрання законної сили рішенням від 29 жовтня 2018 року) по 07 липня 2023 року (дата подання позовної заяви).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у тому числі судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, у разі задоволення позову і пропорційно до задоволеної частини, а саме 2 684, 00 грн.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 22, 625 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21647131, адреса місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154) суму інфляційних втрат 14 633, 47 грн, три відсотки річних - 3 465, 00 грн, судовий збір 2 684, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова