ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/241/23 Номер провадження 22-ц/814/4471/23Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В., при секретарі: Буйновій О.П.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Юхимович Світлани Андріївни та ОСОБА_2 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 28 липня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що Оржицькою державною нотаріальною конторою 01.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво про право на спадщину складалося з права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії РН № 807582 від 29.03.2013 року виданого ОСОБА_3 та права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії ПЛ № 0192069 від 27.12.1996 року, яке належало ОСОБА_4 та яке успадкувала ОСОБА_3

ОСОБА_2 06.09.2017 року уклав договори оренди успадкованих на підставі вказаних сертифікатів земельних ділянок кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га та кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га з ТОВ «Баришівська зернова компанія» строком до 31.12.2027 року.

На підставі вказаних договорів оренди 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди ТОВ «Баришівська зернова компанія» на зазначені земельні ділянки.

Рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, що набрало законної сили 03.05.2018 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 було визнане недійсним.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 23.02.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га. На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 15.09.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельної ділянки кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га.

ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» 12.05.2021 року уклали договори про внесення змін до договорів оренди землі від 06.09.2017 року якими продовжили строк дії договорів оренди земельних ділянок кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га та кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га до 06.09.2037 року.

13.01.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6315 га, кадастровий номер :00:014:0274 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та право власності на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6316 га, кадастровий номер :00:014:0275 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Підставою для державної реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року виданого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори на спадкове майно ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 просивв усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками та скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок ТОВ «Баришівська зернова компанія», способів усунення перешкод не зазначив.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 276077465) від 26.02.2021 року вбачається, що за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 з реєстраційним номером 44188537 від 23.02.2021 року державний реєстратор виконавчого комітету Оржицької селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович 23.02.2021 року припинив його право власності (номер запису про право власності 18089811) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:014:0274 площею 2,6315 га., яка знаходиться в с. Чутівка Оржицького району Полтавської області.

У витягу зазначено, що підставою для реєстрації права власності було розпорядження №201 від 25.07.2016 року Оржицької РДА Полтавської області, а підставою для припинення права власності є рішення суду, серія та номер:543/953/16-ц, видане 24.01.2018 року Оржицьким районним судом Полтавської області, рішення суду, серія та номер:543/953/16-ц, видане 03.05.2018 року Апеляційним судом Полтавської області.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 275983344) від 22.09.2021 року вбачається, що за заявою ОСОБА_1 з реєстраційним номером 47867562 від 15.09.2021 року державний реєстратор виконавчого комітету Оржицької селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович 15.09.2021 року припинив моє право власності (номер запису про право власності 18090808) на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:014:0275 площею 2,6316 га., яка знаходиться в с. Чутівка Оржицького району Полтавської області. У витягу зазначено, що підставою для реєстрації права власності було розпорядження №202 від 25.07.2016 року Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, а підставою для припинення права власності є рішення суду, серія та номер:2-р/543/2/20, видане 29.09.2020 року Оржицьким районним судом Полтавської області.

ОСОБА_2 зазначає, що державний реєстратор виконавчого комітету Оржицьісої селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович безпідставно, всупереч закону, за заявою ОСОБА_1 (позивача за первісним позовом) та уповноваженої ним особи ( ОСОБА_5 ), припинив його право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 за відсутності судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію мого права власності на вказані земельні ділянки,за відсутностісудового рішення про скасування державної реєстрації мого права власності на вищевказані земельні ділянки, за відсутності судового рішення про визнання недійсними документів на підставі яких проведено державну реєстрацію за ним права власності на земельні ділянки, якими є розпорядження Оржицької державної районної адміністрації Полтавської області №201 та №202 від 25.07.2016 року.

При цьому, стверджує, що були також відсутні судові рішення щодо припинення його права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275, яке було раніше зареєстроване за мною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номера записів про право власності 18090808 та 18089811).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24.01.2018 року, Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 03.05.2018 року а також Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29.09.2020 року у справі №543/953/16- ц не скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію мого права власності на вказані земельні ділянки, не скасовано державну реєстрацію мого права власності на вищевказані земельні ділянки, не визнавалося недійсним розпорядження Оржицької державної районної адміністрації Полтавської області №201 та №202 від 25.07.2016 року, не припинялося його право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номера записів про право власності 18090808 та 18089811).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 28 липня 2023 року у задоволенні вказаних вище позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 28 липня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припиненя права власності на земельні ділянки, та ухвалити рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги те, що законні підстави для припинення права власності ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки, згідно із вимогами закону №1952-IV, були відсутні.

Крім того, стверджує, що суд першої інстанції не врахував відсутність у ОСОБА_1 підстав для реєстрації його права власності на спірні земельні ділянки.

Також із даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 і через свого представника адвоката Юхимович С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 28 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користування майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки задовольнити.

В обгрунтування своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції необгрунтовано вказав, що позивачем взагалі не обрано способу захисту, оскільки не вказано, яким чином необхідно усунути перешкоди у користуванні майном. Апелянт стверджує, що він вважає, що наявна державна реєстрація права оренди за ТОВ «Баришівська зернова компанія» на належні йому земельні ділянки є перешкодою у їх користуванні, тому і звернувся до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) ТОВ «Баришівська зернова компанія».

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «Баришівська зернова компанія» із заявою про заміну сторони договорів та те, що ТОВ «Баришівська зернова компанія» правомірно використовує спірні земельні ділянки, адже договори оренди земельних ділянок були укладені ТОВ «Баришівська зернова компанія» з ОСОБА_2 особою, яка не мала права вчиняти дані правочини (право власності якої на спірні земельні ділянки припинено в Державному реєстрі речових прав на підставі рішення Оржицького районного суду про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним).

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи були присутні представники сторін, Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає перегляду даної справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, досліідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що Оржицькою державною нотаріальною конторою 01.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, що набрало законної сили 03.05.2018 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 було визнане недійсним.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року державним реєстратором 23.02.2021 року проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га. На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 15.09.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельної ділянки кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га. Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2021 року та від 22.09.2021 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину Оржицькою державною нотаріальною конторою 24.11.2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво про право на спадщину складається з права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії РН № 807582 від 29.03.2013 року виданого ОСОБА_3 та права на частини земельної частки ( паю ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії ПЛ № 0192069 від 27.12.1996 року, яке належало ОСОБА_4 та яке успадкувала ОСОБА_3

13.01.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6315 га, кадастровий номер :00:014:0274 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6316 га, кадастровий номер :00:014:0275 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Зазначені обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2022 року та від 18.02.2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав, що припинення права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_2 проведено у порядку передбаченому законом, а тому доводи останнього є необгрунтованими. Крім того, суд вказав, що відповідачем обрано не належний та не ефективний спосіб захисту, що є окремою підставою для відмови у позові.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на 24.01.2018 року ухвалення Оржицьким районним судом Полтавської області рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 після померлої ОСОБА_3 ), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 набув право власності на спірні земельні ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03.05.2018 року (справа №543/953/16-ц) вказане свідоцтво про право на спадщину було визнано недійсним. Відтак, враховуючи те, що підстава набуття ОСОБА_2 права власності на спірні земельні ділянки визнана судом недійсною, державним реєстратором правомірно внесено відповідні зміни до Державного реєстру.

Таким чином, посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги той факт, що його право власності на спірні земельні ділянки припинено незаконно, за відсутності підстав, передбачених у статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є необгрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи.

Суд також відхиляє доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції порушено і не враховано ст.ст.3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельниї часток (паїв)» та ч.1 ст.81 ЗК України, адже у ОСОБА_1 було відсутнє рішення відповідної сільської, селищної, міської ради про виділення йому земельних ділянок в натурі.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 року у справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розумінти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвезти до усунення невизначеності у праві позивача та відновини права та законні інетерси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 року у справі №925/642/19, від 22.06.2021 року у справі №200/606/18).

Крім того, посилання скаржника ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 , маючи право власності лише на 1/2 частину, незаконно зареєстрував за собою право власності на всю земельну ділянку, повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2022.

Враховуючи наведене, колегія суддів вбачає підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишенню рішення Оржицького районного суду від 28.07.2023 року в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки, без змін.

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівської зернової компанії».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не вказав яким чином необхідно усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, тобто взагалі не обрав способу захисту своїх прав.

Крім того, суд першої інстанції посилався на те, що перехід права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення правовідносин за договором оренди, а тому вимоги позивача не грунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства.

Проте, із такими міркуванням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ознаками негаторного позову є те, що він подається власником або титульним володільцем; стосовно майна, яке знаходиться у власника (володільця); інша особа заважає користуванню або розпорядженню цією річчю; для створення таких перешкод немає правових підстав.

Позов власника майна про усунення перешкод к здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов) відповідає способу захисту, визначеному у пункті 3 частини другої статті 16 ЦК України, - припинення дії, яка порушує право. Цей спосіб захисту пов`язаний із вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Однією з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами спору договірних відносин (пункти 88-94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 року у справі №922/3166/20).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 було визнане недійсним. Відтак, укладати договори із ТОВ «ТОВ «Баришівська зернова компанія, зокрема 12.05.2021 року договори про внесення змін до договорів оренди землі від 06.09.2017 року, якими продовжили строк дії договорів оренди спірних земельних ділянок, він не мав права, адже не був власником вказаних земельних, що без правових підстав створило ОСОБА_1 перешкоди у користуванні його законним майном.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду першої інстанції, просив усунути перешкоди у користуванні спірними земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації орендаря на відповідне майно. Відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 обрано належний спосіб захисту, а посилання місцевого суду щодо того, що ним взагалі не обрано способу захисту є необгрунтованим.

Також колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_1 , щодо того, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «Баришівська зернова компанія» із заявою про заміну сторони договорів та те, що ТОВ «Баришівська зернова компанія» правомірно використовує спірні земельні ділянки, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно із ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Із наведеного вбачається, що підставами заміни сторін у договорі оренди землі можуть бути або правонаступництво, або передача прав за правочином.

В даному випадку ж договори оренди земельних ділянок були укладені ТОВ «Баришівська зернова компанія» з ОСОБА_2 особою, яка не мала права вчиняти дані правочини (право власності якої на спірні земельні ділянки припинено в Державному реєстрі речових прав на підставі рішення Оржицького районного суду про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Відтак, для ОСОБА_1 вони не створюють жодних юридичних наслідків.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування Оржицького районного суду від 28.07.2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, із ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юхимович Світлани Андріївни задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду від 28 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки скасувати.

Ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належною на праві власності ОСОБА_1 земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6315га кадастровий номер :00:014:0274, яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» () щодо земельної ділянки площею 2,6315га кадастровий номер :00:014:0274, що зареєстроване 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 30796996.

Усунути перешкоди у користуванні належною на праві власності ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6315га кадастровий номер :00:014:0275, яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» () щодо земельної ділянки площею 2,6315га кадастровий номер :00:014:0274, що зареєстроване 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 30796996.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 13 листопада 2023 року

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ Т.В. Одриинська