Справа № 182/4615/22
Провадження № 2/0182/12/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.10.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Нікопольського району нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Є.В., про визнання права власності за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_2 , який за життя проживав по АДРЕСА_1 (актовий запис № 693). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги за законом є її мама - дочка померлого, яка в шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_3 , яка склала заповіт на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 , де вона проживала з її дідусем ОСОБА_2 і мали рівні частки в квартирі. Після смерті бабусі вона дізналась, що її дідусь 25.05.2008 року також склав заповіт і посвідчив його у приватного нотаріуса Максименко О.В., яким заповідав їй все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті. 25 червня 2019 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 24 липня 2020 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_4 , залишивши собі прізвище ОСОБА_5 . Про те, що був складений заповіт, вона дізналась напочатку лютого 2021 року, звернувшись до нотаріуса за консультацією. Нотаріус в усній формі повідомив, що, дійсно, є заповіт, в якому ОСОБА_6 заповідав їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві власності. Вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини за заповітом через епідемію захворювання на короновірус. Тому вважає поважними причинами пропуск строку для прийняття спадщини за заповітом. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатком строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 31.01 2022 року Нікопольський міськрайонний суд задовольнив її позовні вимоги і визначив додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 протягом двох місяців з дня вступу рішення в закону силу. Рішення суду мало вступити в силу 01 травня 2022 року, але в цей час вже почалась війна з Росією і вона мусила разом з батьками виїхати з міста Нікополь в більш безпечний регіон, де знаходилась до 01.11.22 року. Після повернення в м.Нікополь, вона негайно звернулась до суду за рішенням та звернулась до нотаріуса Апалькова Є.В., але він відмовив їй у видачі свідоцтва на право власності на частину квартири дідуся в зв`язку з пропуском додаткового строку для прийняття спадщини, порекомендувавши звернутись з цим питання до суду. Через такі обставини звернулась до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.22).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась також, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.62-63).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1233 ЦКУ, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивачки по справі ОСОБА_2 (а.с.4, 31), який за життя проживав по АДРЕСА_1 (а.с.43). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 (а.с.5, 16). Спадкоємцем першої черги за законом є мама позивачки - дочка померлого, яка в шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дідусь позивачки ОСОБА_2 25.05.2008 року склав заповіт у приватного нотаріуса Максименко О.В., яким заповідав позивачці по справі все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті (а.с.9-10). 25 червня 2019 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.20), який, за словами позивачки, було розірвано 24 липня 2020 року. Пропустивши строк для звернення до нотаріуса, позивачка звернулась до Нікопольського міськрайонного суду, який 31.01 2022 року задовольнив її позовні вимоги і визначив додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 протягом двох місяців з дня вступу рішення в закону силу (а.с.11-12). Рішення суду мало вступити в силу 01 травня 2022 року, але, у зв`язку з війною, позивачка разом з батьками виїхала з міста Нікополь в інше місце, в якому знаходилась до 01.11.22 року. Після повернення в м.Нікополь, позивачка, отримавши рішення суду, звернулась до нотаріуса Апалькова Є.В. Однак, отримала відмову у видачі свідоцтва на право власності на спадок в зв`язку з пропуском додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.14). Наразі позивачка не має можливості оформити свої спадкові права інакше, ніж через суд.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 Цивільного кодексу України).

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Нікопольського району нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Є.В., про визнання права власності за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат на першому поверсі, загальною площею 57.6 кв.м. (кімната 1 15.0 кв.м, кімната 2 - 16.9 кв.м., ванна кімната - 8.6 кв.м., гостинна - 7.8 кв.м, коридор 1.8 кв.м., передпокій - 7.5 кв.м., висота приміщення - 3.40), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал