Справа № 301/433/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 12 липня 2022 року (у складі судді Пітерських М.О.) та на додаткове рішення Іршавського районного суду від 27 липня 2022 року (у складі судді Пітерських М.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Іршавського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Державного підприємства «СЕТАМ» та ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним і скасування акту державного виконавця про проведені електронні торги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у січні 2022 р.

Просила (т.1, а.с.82-90):

-визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам», що відбулися 24.03.2021 р., номер лоту 469574 (щодо майна ОСОБА_1 , а саме: адміністративно-лабораторного комплексу загальною площею 2099 кв. м і земельної ділянки площею 0.3915 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-скасувати протокол проведення електронних торгів від 24.03.2021 р. № 531200 та визнати недійсним і скасувати акт державного виконавця про проведені електронні торги від 08.04.2021 р.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що електронні торги з реалізації належного їй майна проведені з порушенням вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Мін`юсту від 29.09.2016 р. № 2831/5, та неправильним визначенням вартості цього майна, оскільки таке продано за 824942 грн. у той час, як його ринкова вартість значно вища.

Причиною скасування електронних торгів вважала їх безпідставне проведення, оскільки боргів перед кредитором на момент проведення торгів у неї не було.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18.11.2015 р. у справі № 6-1884цс15, від 12.10.2016 р. у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Рішенням Іршавського районного суду від 12.07.2022 р. у позові відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 27.07.2022 р. стягнуто з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

У апеляційній скарзі адвокат Назаренко Я.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 12.07.2022 р. та ухвалити нове про задоволення позову, а також скасувати додаткове рішення від 27.07.2022 р.

Вважає рішення незаконним і таким, що грубо порушує права ОСОБА_1 , а справа розглядалася не повно, не всебічно та не об`єктивно.

Узагальнені доводи скарги зводяться до незгоди з процесуальними ухвалами суду першої інстанції про відмову у призначенні оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз, також про закриття підготовчого провадження.

Водночас, апеляційна скарга не містить жодного доводу по суті оскарженого основного рішення, а її зміст аналогічний доводам позовної заяви та зводиться до цитування норм матеріального права без взаємозв`язку з висновками суду першої інстанції по суті спору.

З приводу додаткового рішення апелянт покликається на те, що договір про надання правової допомоги не є доказом у підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У письмовому відзиві представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Олексик В.В., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції (основне і додаткове) залишити в силі.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних права позивача цими порушеннями в позовній заяві та апеляційній скарзі не наведено;

-якщо позивач був не згідний з оцінкою майна, то він мав право оскаржити її у порядку та строки, визначені законом, що ним зроблено не було дотепер;

-незгода сторони з оцінкою майна або навіть неналежне повідомлення боржника стосовно проведення прилюдних торгів чи втрата чинності звіту про оцінку майна не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними;

-Наявні, на думку позивача-апелянта, порушення, учинені державним виконавцем, також не можуть слугувати підставою для визнання електронних торгів недійсними, а такі підлягають оскарженню в окремому порядку;

-Розмір гонорару адвоката у справі визначений у договорі про надання правничої допомоги, він є обґрунтованим і спів мірним із ринковими цінами адвокатів та наданими послугами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Назаренко Я.В., підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Мартин М.М. і представник ОСОБА_2 адвокат Олексик В.В., не визнали апеляційної скарги через її безпідставність.

Представник ДП «Сетам» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце такого було належно повідомлено (т.2, а.с.188).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених вимог, оскільки жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача такими порушеннями у позовній заяві наведено не було. Не надано позивачем і доказів, які б свідчили про наявність порушень, що могли вплинути саме на результати електронних торгів.

При цьому, суд установив наступні факти й обставини.

Дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, а тому порушення, які можуть бути допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі, щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частина 7 статті 24, частина 4 статті 26, частина 3 статті 32, частина 3 статті 36, частина 2 статті 57, статті 55, 85 Закону).

Тобто, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 05.05.2020 року у справі № 658/122/18 та від 14 лютого 2018 року у справі № 490/5475/15-ц.

Відповідно до ст. 57 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

25.01.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, для участі у виконавчому провадженні, відповідно до яких призначено експерта для визначення вартості майна.

01.02.2021 р. державним виконавцем надіслано копію звітів для ознайомлення сторонам виконавчого провадження (т. 2, а.с.14, 16, 18).

Як установлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні, жодних рішень чи дій державного виконавця у визначеному законом порядку не оскаржувала.

Не оскаржила ОСОБА_1 у судовому порядку і результати визначення вартості майна.

Як зауважив Верховний Суд, незгода позивача з оцінкою майна, що проведена державним виконавцем, не є достатньою підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 490/5475/15-ц).

Отже, для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні статей 203 та 215 ЦК України, необхідно встановити порушення саме норм Порядку реалізації арештованого майна. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналіз змісту Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів, дає підстави для висновку про те, що на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником.

Для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанови Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18, від 05 травня 2020 року у справі N 658/122/18).

Установлено, що на момент підготовки заяви про реалізацію арештованого нерухомого майна та передачі його на реалізацію, тобто станом на 02.03.2021 р., на виконанні у відділі ДВС перебувало зведене виконавче провадження АСВП №55393733 з примусового виконання:

-АСВП 33216663 з примусового виконання наказу № 2/88/5022-1419, виданого 03.01.2012 р. Господарським судом Тернопільської області, про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ПП ОСОБА_3 суму 35254,09 грн. орендної плати та плати за комунальні послуги, 1381,26 грн. пені за неналежне виконання грошових зобов`язань, 366,35 грн. в повернення сплаченого державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ судового процесу;

-АСВП 51749954 з примусового виконання виконавчого листа № 607/10333/14-ц, виданого 12.05.2016 року Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 21600,97 грн. боргу;

-АСВП 57186844 з примусового виконання постанови № 52325191, виданої 10.09.2018 року Іршавським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 204 грн.;

-АСВП 57187076 з примусового виконання постанови № 52325191, виданої 04.10.2016 року Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 261559,36 грн.

Із указаних виконавчих проваджень одно було відкрито ще в 2012 р. Тернопільським ВДВС, два інші перебували на виконанні Тернопільського ВДВС з 2016 р., після чого у 2018 р. були передані на виконання до Іршавського ВДВС, про що боржнику ОСОБА_4 було відомо (т.1, а.с.186-189).

12.01.2021 р. державним виконавцем було винесено постанову про призначення виконання, згідно з якою призначено примусове виконання на 22.01.2021 р.

22.01.2021 р. державним виконавцем, з виїздом за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих складено акт, що рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, належного боржнику ОСОБА_1 , за вказаною адресою не виявлено.

22.01.2021 р. державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано нерухоме майно боржника, а саме: адміністративно-лабораторний корпус загальною площею 2099 кв. м, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3515 га, цільове призначення для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для комерційного використання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

25.01.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до яких призначено експерта для визначення вартості майна.

Суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання приватним підприємством «Алекс-Хуст», виготовлено звіти про вартість майна.

Згідно з висновком про ринкову вартість земельної ділянки площею 0,3515 га, цільове призначення для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для комерційного використання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 165310 грн. (т.2, а.с.15).

Відповідно до висновку про вартість майна вартість адміністративно-лабораторного корпусу загальною площею 2099 кв. м, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , складає 659 632 грн. (т.2, а.с.17).

01.02.2021 р. державним виконавцем надіслано копію звітів для ознайомлення сторонам виконавчого провадження (т.2, а.с.14, 16, 18).

Отже, позивачка ОСОБА_4 , як боржник у виконавчому провадженні з 2012 р., володіла інформацією стосовно відкриття виконавчого провадження, про що в матеріалах виконавчого провадження містяться достатньо доказів. Вона знала про те, що в неї є борги, однак добровільно, до продажу на прилюдних торгах майна, не сплатила заборгованість.

Не оскаржувала ОСОБА_1 у визначеному законом порядку і дій державного виконавця щодо проведення оцінки майна. Не подала вона суду доказів, які б підтверджували, що проведена суб`єктом оціночної діяльності оцінка нерухомого майна проведена з порушенням закону або є недостовірною (заниженою).

02.03.2021 р. державним виконавцем підготовлено заяву про реалізацію арештованого нерухомого майна та передано вказане майно на реалізацію, а 24.03.2021 р. через ДП «Сетам» було проведено електронні торги. Згідно з протоколом № 531200 майно реалізовано за суму 824942 грн.

ДП «Сетам» було дотримано вимоги пункту 3 розділу III Порядку та торги проведені на двадцятий день після внесення лоту (02.03.2021 р. отримано заявку, 04.03.2021 р. (не пізніше ніж на третій робочий день з дати отримання заявки) організатор вніс до системи відомості про майно та 24.03.2021 р. (протягом двадцяти днів строку для підготовки проведення торгів) проведено торги.

05.04.2021 р. переможцем торгів відповідачкою ОСОБА_2 , було сплачено грошові кошти за вказаний лот.

08.04.2021 р. державним виконавцем складено Акт про проведені електронні торги.

У судовому засіданні встановлено, що 08.04.2021 р. до Іршавського ВДВС від стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_3 надійшла розписка від 01.03.2021 р. про те, що заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому листу № 607/10333/14-ц від 12.05.2016 р. відсутня, а також розписка ОСОБА_3 від 01.03.2021 р. про те, що заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому листу (наказу) 2/88/5022-1419 від 13.01.2012 р. відсутня (т.2, а.с.67, 68).

Однак, указані заяви від стягувача ОСОБА_3 надійшли до Іршавського ВДВС тільки 08.04.2021 р., тобто після проведення електронних торгів, сплати переможцем за майно та складення державним виконавцем Акту про проведені електронні торги.

Приєднані до позовної заяви заява ОСОБА_3 від 22.03.2021 р. про повернення виконавчого листа № 607/10333/14-ц від 12.05.2016 р. без виконання та розписка ОСОБА_3 від 01.03.2021 р. про відсутність у ОСОБА_4 заборгованості за виконавчим листом № 607/10333/14-ц від 12.05.2016 р., установленого факту (отримання ДВС цих документів тільки 08.04.2021 р.) не спростовують, оскільки не містять відміток ні про направлення їх у ДВС, ні про отримання таких.

За таких обставин довід позивача про те, що на день передачі майна на продаж у неї були відсутні будь-які борги за виконавчими провадженнями, про що було своєчасно та належно повідомлено державного виконавця, є безпідставними.

Приєднані до позовної заяви документи щодо погашення позивачкою ОСОБА_4 боргу перед ТОВ «Кей-колект» та, у зв`язку з цим, укладення сторонами Договору № 0/733392 від 23.04.2018 р. про припинення зобов`язання переданням відступного, не є належними доказами по справі, оскільки виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» боргу не входило до складу зведеного виконавчого провадження АСВП № 55393733, по якому майно боржника ОСОБА_4 було передано на продаж через оспорювані електронні торги (т.1, а.с.13-36).

У судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» боргу було закрито ще у 2018 р. через добровільне погашення боргу боржником, однак це не звільняє боржника від обов`язку сплатити витрати виконавчого провадження та виконавчий збір, а тому відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» борг про стягнення вказаних витрат було виділено в окреме виконавче провадження.

Жодних обмежень у кількості учасників аукціону Порядок реалізації арештованого майна не містить, а тому участь в торгах тільки одного учасника не є порушенням Порядку та не є підставою для визнання торгів недійсними.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 просив стягнути з позивача 15000 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження вказаних вимог до матеріалів справи приєднано ордер на надання правничої допомоги № 1055540 від 14.02.2022 р. та копію договору про надання правничої допомоги від 14.02.2022 р., згідно з п.3.1 якого розмір винагороди адвокату складає 15000 грн. (т.1, а.с.118, 120). Указані докази на підтвердження розміру судових витрат відповідачкою було направлено, у тому числі, представнику позивача (т.1, а.с.124).

Яких-небудь заперечень щодо розміру судових витрат або клопотань про зменшення таких витрат від позивача не надходило.

З огляду на це та відповідно до ст. 137 та ст. 141 ч.2 п.2 ЦПК України суд першої інстанції виснував стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 15000 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з висновками якого колегія суддів погоджується, установивши відсутність порушень, що могли вплинути на результати торгів, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки належних та допустимих доказів порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів, які могли б вплинули на результати електронних торгів, позивачем не надано. Останнім не оскаржувались жодні дії державного виконавця (включно з визначенням вартості майна).

Окрім того, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що 04 липня 2023 р. Велика Палата Верховного Суду у складі в рамках справи № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) досліджувала питання щодо належності та ефективності вимоги про визнання недійсними протоколу й акта про проведені електронні торги.

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 р. у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 07 липня 2020 р. у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 06 липня 2022 р. у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28 вересня 2022 р. у справі № 483/448/20 (пункт 9.66).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець переможець торгів (постанови від 05 червня 2018 р. у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07 липня 2020 р. у справі № 438/610/14-ц (пункт 56).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа акта про проведені електронні торги (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 р. у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 р. у справі № 483/448/20 (пункт 9.66).

Доводи апеляційної скарги, що зводяться до незгоди з процесуальними ухвалами суду першої інстанції про відмову у призначенні оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз, також про закриття підготовчого провадження, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність його висновків.

Довід апелянта про те, що договір про надання правової допомоги не є доказом у підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, не заслуговує на увагу, оскільки цій обставині суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Так, до матеріалів справи приєднано ордер на надання правничої допомоги № 1055540 від 14.02.2022 р. та копію договору про надання правничої допомоги від 14.02.2022 р., згідно з п.3.1 якого розмір винагороди адвокату складає 15000 грн. (т.1, а.с.118, 120). Указані докази на підтвердження розміру судових витрат відповідачкою було направлено, у тому числі, представнику позивача (т.1, а.с.124). Яких-небудь заперечень щодо розміру судових витрат або клопотань про зменшення таких витрат від позивача не надходило.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Іршавського районного суду від 12 липня 2022 року та додаткове рішення Іршавського районного суду від 27 липня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 р.

Судді: