Провадження № 2/204/3054/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С ТА Н О В И В:

28 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, в якій просив: встановити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало останній на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2000 року. Після смерті тітки позивач є єдиним спадкоємцем 5 черги спадкування за законом, який протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав за тіткою, займався похованням, поминальними обідами тощо. В 16 років позивач переїхав проживати до тітки та починаючи з 1991 року постійно проживав з ОСОБА_2 у домоволодінні АДРЕСА_1 . Коли позивач звернувся до Державного нотаріуса Четвертої ДДНК Шугаєвої Н.С., йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Законодавець пов`язує факт прийняття спадщини не з реєстрацією місця проживання, а лише з постійним проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини й відповідно, якщо особа була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не проживала з ним, вона вважається такою, що спадщину не прийняла. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

23 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 26 травня 2023 державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском терміну на прийняття спадщини, згідно ст. 1272 ЦК України, у зв`язку з неподанням заяви про прийняття спадщини, оформленої належним чином в строк до 6 місяців з дня смерті спадкодавця, та у зв`язку з недоведеністю факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 з його тіткою ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та роз`яснено право на звернення до суду. Відповідно до акту від 13 липня 2023 року, наданого в якості доказу про постійне проживання без реєстрації, неможливо встановити, з якого саме періоду позивач ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем. Інших доказів щодо проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини до суду не надано. Дніпровська міська рада вважає, що факт постійного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини позивачем не доведено, а отже позовна заява не підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від представника ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання, в якому він просив провести розгляд справи без фіксації процесу. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства.

Допитана в судовому засіданні 12 жовтня 2023 року в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 є її сусідом навпроти, який проживає у будинку АДРЕСА_1 . На теперішній час ОСОБА_1 проживає сам, а раніше проживав за цією адресою з рідною тіткою - ОСОБА_2 . Однак, у 2013 році ОСОБА_2 померла. Вона іноді доглядала за ОСОБА_2 , коли остання ще була жива. На момент смерті ОСОБА_2 проживала у будинку АДРЕСА_1 разом з позивачем ОСОБА_1 , проживали вони вдвох. Похованням ОСОБА_2 займався позивач. ОСОБА_2 була одинокою, окрім племінника, у неї більше нікого не було.

Допитаний в судовому засіданні 12 жовтня 2023 року в якості свідка ОСОБА_6 суду повідомив, що позивач ОСОБА_1 є його батьком. ОСОБА_2 була рідною сестрою його діда ОСОБА_7 . ОСОБА_2 померла приблизно 10 років тому. За життя ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 проживали його батько ОСОБА_1 та тітка батька ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 його батько також проживав разом з ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2000 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2961 (а.с. 8), за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 3946 від 20 квітня 2023 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності в цілому за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2000 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-2961, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДМР та записаного в реєстрову книгу № 630 за реєстровим № 2269-591 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8591 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 наполягав на тому, що він є рідним племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з останньою, а отже є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 .

Так, у частині 1 статті 1265 ЦК України закріплено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, що підтверджується його паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 травня 2001 року (а.с. 51).

Батьками позивача ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 01 жовтня 1975 року Ленінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 3566, є: батько: ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 (а.с. 12).

Батько позивача - ОСОБА_8 мав рідну сестру - ОСОБА_2 , що підтверджується Архівними довідками від 06 квітня 2023 року, виданими Державним архівом Дніпропетровської області (а.с. 40, 41), а також актовими записами про народження ОСОБА_8 а (а.с. 41 (зворотній бік)) та ОСОБА_2 (а.с. 40 (зворотній бік)), з яких вбачається, що їх батьком був ОСОБА_10 , а матір`ю ОСОБА_11 .

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування, оскільки померла спадкодавець доводилася позивачу рідною тіткою.

На час відкриття спадщини, тобто станом на 14 грудня 2013 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4337 від 13 квітня 2023 року (а.с. 45 (зворотній бік)). У вказаній відповіді також зазначено, що інші зареєстровані особи за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2 відсутні.

При цьому, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за іншою, ніж спадкодавець, адресою, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4338 від 13 квітня 2023 року (а.с. 45).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що він хоча і був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично на день смерті ОСОБА_2 постійно проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті рідної тітки ОСОБА_2 .

Так, згідно з Актом від 13 липня 2023 року, складеним ОСОБА_12 (яка проживає за адресою АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (яка проживає за адресою АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_13 (який проживає за адресою АДРЕСА_5 ), підписи яких підтверджені головою квартального комітету № 3 ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав з ОСОБА_2 і доглядав за нею до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також підтвердили, що на момент смерті ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з останньою за адресою: АДРЕСА_1 постійно проживав ОСОБА_1 . Вказані свідки повідомили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали вдвох.

На користь факту проживання ОСОБА_1 разом з рідною тіткою ОСОБА_2 на момент смерті останньої свідчить також і те, що саме позивач займався похованням ОСОБА_2 , на підтвердження чого надане свідоцтво про поховання серії НОМЕР_4 , видане Комунальним підприємством «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради саме на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Суд виходить з того, що реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті своєї тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , хоча і був зареєстрований за іншою адресою.

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його тітки ОСОБА_2 , не звертався.

09 травня 2023 року ОСОБА_6 , діючи від імені ОСОБА_1 , звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 869 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37).

На підставі вищевказаної заяви Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 09 травня 2023 року було заведено спадкову справу № 272/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 36-58).

Однак, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2023 року ОСОБА_6 , який діє від імені ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що ОСОБА_1 пропущено термін на прийняття спадщини після тітки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 1272 ЦК України, а саме: ОСОБА_1 не подано заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином, в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, та ОСОБА_1 не був зареєстрований разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на день її смерті. Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті не підтверджено.

У зв`язку з викладеним позивач ОСОБА_1 з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ст. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З заявою про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач не звертався та на підставі ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його тітки.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , але у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування спірного домоволодіння підлягає захисту в судовому порядку.

Оскільки, ОСОБА_1 в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння АДРЕСА_1 .

При цьому, наведені у відзиві на позовну заяву заперечення сторони відповідача в частині недоведеності позивачем факту його постійного проживання зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, суд до уваги не приймає та відхиляє. Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що вимога про проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини стосується спадкоємців четвертої черги спадкування за законом (стаття 1264 ЦК України), в той час як позивач у позовній заяві наполягав на тому, що після смерті тітки він є спадкоємцем саме п`ятої черги спадкування за законом, а відповідно до частини 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1258, 1265, 1268, 1270, 1272, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Л. Черкез