Провадження № 2/161/3327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Гичці М.В.,

за участю представника позивача Ліпкевича І.В.,

представника відповідачів (через ВКЗ) Заплішної О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Ліпкевича Івана Володимировича поданого в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Національний банк України, про припинення іпотеки нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2023 до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій представник позивача, адвокат Ліпкевич І.В. просив, визнати припиненою іпотеку, що була накладена Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Ярославою Антонівною на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,1535 га, кадастровий номер :02:001:0481, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району, Волинської області, на підставі Договору іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Ярославою Антонівною 27 серпня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за №2416, у зв`язку із реалізацією предмета іпотеки на прилюдних торгах та виключити відповідний запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 13.07.2011 ОСОБА_1 придбав на прилюдних торгах земельну ділянку площею 0,1535 га, кадастровий номер :02:001:0481, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району, Волинської області, про що Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції позивачу було видано Акт про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

26 липня 2011 року ОСОБА_1 на підставі Акту про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) та протоколу торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І.В. було видано Свідоцтво на вказану земельну ділянку, що було зареєстроване в реєстрі за № 990.

16 січня 2012 року на підставі вищевказаного Свідоцтва Управлінням Держкомзему у Ківерцівському районі Волинської області було видано ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку.

28 червня 2023 р. ОСОБА_1 мав намір відчужити земельну ділянку, однак Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Пастухова Н.В., яка повинна була оформити угоду повідомила позивача, що земельна ділянка обтяжена іпотекою надавши йому Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №337294301.

Заборона відчуження із земельної ділянки ВАТ «Ерсте Банк» була знята, однак з невідомих причин ПуАТ «ФІДОБАНК» в строки передбачені законодавством України не звернувся до нотаріуса чи реєстратора із повідомленням про припинення іпотеки, що виступала предметом іпотеки.

Станом на дату звернення до суду із вказаним позовом мною отримано від ФГВФО, ПУАТ «ФІДОБАНК» та НБУ відповіді, з яких вбачається, що відповідачі та третя особа по суті відмовляють в задоволенні прохання про припинення іпотеки, оскільки інформації щодо заборгованості за кредитним договором у них немає, а також рекомендують звернутися за захистом свого права до суду.

Наявність іпотеки в державному реєстрі на земельну ділянку, порушує право позивача щодо розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у його власності.

31.07.2023 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06.09.2023 та до суду надійшли відзиви від представника відповідачів, який обґрунтовано тим, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.10.2022 року №874 з 16.11.2022 року відкликано повноваження ліквідатора ПУАТ «ФІДОБАНК», делеговані ОСОБА_2 рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.06.2020 року № 1124, вирішено повноваження під час ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з 16.11.2022 року здійснювати Фондом безпосередньо. ПУАТ «ФІДОБАНК» виступав іпотекодержателем на підставі Договору іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Я.Д. 27.08.2008 року. Реєстр №2416. Іпотекодавцем виступав ОСОБА_3 . ОСОБА_1 , як власник майна, не позбавлений права звернутись до державного реєстратора/нотаріуса із заявою про припинення речових прав (іпотеки) на земельну ділянку. В даному випадку договору купівлі-продажу земельної ділянки між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 не укладалось, а тому банк не зобов`язаний подавати державному реєстратору/нотаріусу документи для проведення державної реєстрації припинення речових прав (іпотеки) на земельну ділянку. ПУАТ «ФІДОБАНК» не видавались документи, зокрема, свідоцтво про придбання майна на аукціону (публічних торгах), що необхідні для реєстрації припинення іпотеки. За даними ЄОІС ПУАТ «ФІДОБАНК» та згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду, відсутня інформація про контрагента ОСОБА_3 таДоговір іпотеки від 27.08.2008.

Надійшли пояснення від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представника Національного банку України, які обгрунтовано тим, що нормами чинного законодавства не закріплено представницьких повноважень Національного банку у правовідносинах щодо ліквідованих банків, відповідно рішення у даній справі не може вплинути на права та інтереси Національного банку України.

Представник позивача адвокат Ліпкевич І.В. в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засідання вказала, що через відсутність відповідних документів позов не визнає, але й не заперечує щодо його задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Національного банку України одночасно з поданням пояснень, просив розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши та оцінивши наявні матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 липня 2011 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І.В. було видано Свідоцтво на земельну ділянку, площею 0,1535 га, кадастровий номер :02:001:0481, що розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району, Волинської області, що було зареєстроване в реєстрі за № 990 (а.с.15).

16 січня 2012 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно з інформаційної довідки ДРРП від 28.06.2023р. № 337294301 реалізована на прилюдних торгах земельна ділянка перебувала в іпотеці ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого стало ПуАТ «Фідобанк»), реєстраційний номер обтяження 7805070, на підставі Договору іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Ярославою Антонівною 27 серпня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за №2416, іпотекодавцем за цим договором виступав ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.07.2023р. №60-8107/23, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 31 жовтня 2022 року № 874 з 16 листопада 2022 року відкликано повноваження ліквідатора ПУАТ «ФІДОБАНК», повноваження під час здійснення ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» здійснюються Фондом безпосередньо (а.с.24).

У відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку від 18.07.2023р. № 069-60-230/23, вказано, що Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку (20.05.2016). За даними ЄOIC в ПУАТ «ФІДОБАНК» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (20.05.2016) відсутня інформація про зобов`язання, забезпеченням за яким виступала іпотека земельної ділянки площею 0,1535 га, що розташована в селі Кульчин Ківерцівського району Волинської області, кадастровий номер :02:001:0481, іпотекодавець ОСОБА_3 , іпотекодержатель ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» (ПУАТ «ФІДОБАНК») (а.с.27).

Відповідно, до відповіді від Національного Банку України № 24-0006/50770 від 13.07.2023р, на виконання вимог статті 52-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк прийняв від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документи неплатоспроможного ПУАТ "ФІДОБАНК" на зберігання. Згідно з Актом від 28.12.2022 №1 "Про приймання-передавання документів (справ) на архівне зберігання до Національного банку України" Національний банк прийняв від Фонду на архівне зберігання документи (справи) тимчасового (до 10 років включно) зберігання за 2017- 2022 роки. Кредитна справа (кредитний договір), іпотечний договір на ім?я ОСОБА_3 , ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ПУАТ "ФІДОБАНК" в описах архівних справ Банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку ліквідатором Банку не передавалися (а.с.30).

Відповідно до положень ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 43, ст. 44, ст. 45, ст. 46 та ст. 47 Закону України «Про іпотеку» (який діяв на момент проведення торгів) прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п?ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п?яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов?язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв?язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов?язання, після припинення договору іпотеки у зв?язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, є нотаріус, державний виконавець та приватний виконавець.

За результатом проведених торгів до нотаріуса за видачею свідоцтва про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, звертається з актом про реалізацію предмета іпотеки набувач відповідного нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) вилучено відповідні обтяження (заборону) та інше речове право (іпотеку). Тобто в цьому випадку припинення обтяження та іпотеки в Державному реєстрі прав відбувається без вчинення нотаріусом дій щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи те, що відповідно до статті 17 Закону «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, та відповідно припиняє дію іпотечний договір, то заборона, накладена у зв`язку з його укладенням, також є такою, що припинилась.

Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Реалізація предмета іпотеки на торгах припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.

Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 17 квітня 2018 року у праві №522/407/15-4, також вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 листопада 2020 року у справі №594/197/19 та у Постанові від 18 вересня 2019 року у оправі №695/3790/15-4, Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 набув та оформив право власності на земельну ділянку на законних підставах, шляхом придбання її на прилюдних торгах із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» і є законним власником земельної ділянки. В той же час Іпотекодержатель до кінця не виконав належним чином свого обов`язку щодо припинення іпотеки в Державному реєстрі іпотек на земельну ділянку, тим самим порушив право власника майна на розпорядження придбаною земельною ділянкою. Запис про заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на розпорядження своїм майном.

Принцип непорушності права власності гарантований Конституцією України, узгоджується з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною 1статті 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статей 317 і 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду письмовими доказами, обраний спосіб захисту його права відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про доведеність тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на даний час існування іпотеки в державному реєстрі на земельну ділянку, порушує право позивача щодо розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у його власності, є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на розпорядження цим майном, а тому позовні вимоги є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат буде здійснено судом в порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 81,89, 141, 263, 264, ,265, 268 ЦПК України, в силу ст.ст. 526, 598, 607 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» суд, -

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Ліпкевича Івана Володимировича поданий в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Національний банк України, про припинення іпотеки нерухомого майна задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 7805070), що була накладена Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Ярославою Антонівною на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,1535 га, кадастровий номер :02:001:0481, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району, Волинської області, на підставі Договору іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шкльодою Ярославою Антонівною 27 серпня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за №2416, у зв`язку із реалізацією предмета іпотеки на прилюдних торгах та виключити відповідний запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», адреса реєстрації: 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд.17, код. .

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, адреса реєстрації: 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд.17, код. .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Національний банк України, адреса реєстрації: 01601, м. Київ, вул Інститутська, буд. 9, .

Повний текст рішення складено 10.11.2023.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк