Провадження № 2-др/503/2/23
15 листопада 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,
представника позивача адвоката Румянцева О.Г.,
представників відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У зв`язку з чим судом було здійснено виклик сторін в судове засідання для вирішення питання про стягнення судових витрат.
Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Румянцев О.Г., який приймав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, підтримав подану ним заяву про розподіл та відшкодування судових витрат і просив її задовольнити із зазначених у ній підстав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України через своїх представників за довіреностями ОСОБА_2 і ОСОБА_1 під час проголошення 01.11.2021 року вступної та резолютивної частини рішення у змісті якої судом було зазначено дату, час і місце проведення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, а також під розписку представника ОСОБА_1 безпосередньо в суді 06.11.2023 року (а.с.50).
Представники відповідача Хміля В.В., а саме за довіреністю (а.с.202), в порядку ч.2 ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_1 та за довіреністю (а.с.204), в порядку ч.3 ст. 15 та ч.2 ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечували проти стягнення судових витрат на правову допомогу посилаючись на їх необґрунтованість і захищеність у зв`язку з чим просили суд відмовити у їх стягненні.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу, згідно пунктів 1 і 4 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Заслухавши представників сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
01.11.2023 року судом ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Під час судового розгляду, а саме в судовому засіданні, яке відбувалось 01.11.2023 року та проводилось судом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторініз врахуванням особливостей, передбачених другим реченням ч.8 ст. 279 ЦПК України, представником позивача ОСОБА_3 адвокатом Румянцевим О.Г. було зроблено заяву, що у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, ним буде надано до суду докази понесених позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом даної цивільної справи.
Тому судом у відповідності до положень пункту 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України в рішенні позивачу було визначено строк тривалістю п`ять днів після його ухвалення для подання доказів розміру витрат, які поніс позивач.
При цьому, до зазначеної заяви додано докази розміру, понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме:
- копію договору №113/21 від 16.11.2021 року про надання правничої допомоги, яка була укладена між позивачем ОСОБА_3 та адвокатським об`єднанням «Г. М. Партнерс» (до якого входить адвокат Румянцев О.Г. згідно змісту виданого йому ордеру від 29.08.2022 року (а.с.85 том 1)), та передбачала здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої (правової) допомоги, а також узгоджену сторонами погодинну оплату з розрахунку 3000 грн/година;
- копії актів прийому-передачі наданої правової допомоги №1 від 13.12.2021 року, №2 від 21.02.2022 року та №03 від 02.11.2023 року складені між позивачем ОСОБА_3 та адвокатським об`єднанням «Г. М. Партнерс»;
- копії рахунків №1 від 13.12.2021 року, № б/н від 21.02.2022 року і № б/н від 02.11.2023 року;
Відповідно до положень ч.2-3 ст. 246 ЦПК України, у випадку вирішення питання про судові витрати суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У зв`язку з чим суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Між адвокатським об`єднанням «Г. М. Партнерс» та ОСОБА_3 був укладений договір №113/21 від 16.11.2021 року про надання правничої допомоги.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача адвокатом Румянцевим О.Г. складалися процесуальні документи, зокрема заяви по суті, всі копії документів надані суду були завірені зазначеним адвокатом, а сам останній приймав безпосередню участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Водночас у пункті 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 відзначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Однак, згідно загальних положень про розподіл судових витрат, передбачених пунктом 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Відповідно до ч.4 і 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.
Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права.
В постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 наголошено на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2589 гривень, а для працездатних осіб - 2684 гривні.
Водночас ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, з 1 січня 2023 року встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 6700 гривень; а у погодинному розмірі - 40,46 гривні.
В свою чергу сама визначена в угоді між позивачем та адвокатським об`єднанням погодинна оплата з розрахунку 3000 грн/година більше ніж у 74 рази перевищує законодавчо визначений розмір мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд
У цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ухвалити додаткове рішення.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6550 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Повне додаткове рішення складено 16.11.2023 року.
Суддя Д.В. Вороненко