Справа № 147/157/23
Провадження № 2/147/102/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника позивача Хоміча А.А.,

представника відповідача Дудіна Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

у лютому 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також понесених ними судових витрат. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 15.05.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі - позикодавець/товариство) та ОСОБА_1 (далі - позичальник/відповідач) уклали договір про надання фінансових послуг № 837 «Стандартний» (далі - договір). Згідно з п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.2., п.1.3. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві- анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно з п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошовікошти на рахунок позичальника у розмірі 4400,00 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей»від 11.01.2022, згідно з яким на підставі укладеного між товариством іТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК«Вей фор пей» 15.05.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належитьпозичальнику, у сумі 4400,00 грн.

Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Станом на день звернення до суду строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами та інші, передбачені умовами договору, платежі не сплачує.

01.12.2021 між товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - позивач/ТОВ «Вердикт Капітал») укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у т.ч. за договором, що укладений між товариством та позичальником, а також ТОВ «Вердикт Капітал» одержало право (замість товариства) вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а товариство втратило такі права.

Станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості на день звернення до суду з позовом по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 53338,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4400,00 грн.; заборгованість за процентами - 25652,00 грн.; заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову - 23286,12 грн.; інфляційні втрати - 0,00 грн. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суду заборгованості в розмірі 53338,12 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 у справі № 147/157/23 (провадження №2/147/102/23) визначено головуючого суддю Мудрак А.М.

Ухвалою судді від 24 лютого 2023 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Ухвалою суду від 17.03.2023 здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено розгляд справи по суті.

23.03.2023 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позову, позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити в задоволенні позову повністю враховуючи наступне. Так відповідно до даних викладених в позовній заяві 31.01.2023 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування ТМ «БЫСТРОЗАЙМ» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у т.ч. за договором що укладений між товариством та позичальником від 15.05.2021, а також ТОВ «Вердикт капітал» одержало право (замість товариства) вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. Хоча 07.07.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надіслало відповідачці листа, в якому запропонувало закрити кредит за 4400 грн. до 07.07.2021 та списати залишок боргу. Після оплати ОСОБА_1 було гарантована довідка про закриття кредиту та зазначені реквізити рахунку для сплати коштів.

ОСОБА_1 пристала на вищевказану пропозицію та сплатила в той же день 4400 грн. на відповідний рахунок та ТОВ «Служба миттєвого кредитування ТМ «БЫСТРОЗАЙМ» надіслала ОСОБА_1 довідку № 2021/07/07-118, в якій констатовано, що станом на 07.07.2021 заборгованість за договором №837 від 15.05.2021 відсутня. Будь-яких фінансових претензій до ОСОБА_1 у товариства немає, а тому підстав для задоволення позову немає.

04.04.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач вводить суд в оману і завідомо надає неправдиву інформацію та підробні документи. У копіях довідок, які надані відповідачем в якості доказів сплати заборгованості та закриття кредиту немає підпису директора, нерозбірливо стоїть печатка. Крім того, директором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на час укладення договору позики і станом на зараз є ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 є засновником ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Також рахунок, зазначений в довідці не є рахунком ТОВ «Служба миттєвого кредитування». У договорі чітко зазначені реквізити кредитодавця. Також зазначили, що окрім даних довідок, відповідачкою не надано жодного доказу сплати заборгованості по кредиту.

12.04.2023 відповідачем подано до суду заперечення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 сплатила за договором позики 4400 грн., як то зазначено було в пропозиції ТОВ «Служба миттєвого кредитування», надісланій на її адресу 07.07.2021, тому підстав для задоволення позову немає. Крім того, зазначили, що сама відповідачка в судовому засіданні надасть пояснення щодо виплати по кредиту.

Ухвалою суду від 28.04.2023 здійснено перехід від розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.06.2023 замінено первісного позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» у цивільній справі № 147/157/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 20.06.2023 клопотання представника відповідача адвоката Дудіна Л.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано від ТОВ «Служба миттєвого кредитування ТМ «БЬІСТРОЗАЙМ» оригінали листа від 07.07.2021 та довідки від 07.07.2021 № 2021/07/07-118, а також підтвердження сплати ОСОБА_1 4400 грн. 07.07.2021 по кредитному договору №837 "Стандартний" від 15.05.2021. Також задоволено клопотання про виклик свідка директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування ТМ «БЬІСТРОЗАЙМ» ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 01.08.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено цивільну справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Хоміч А.А. підтримав заявлені вимоги за обставин, викладених в позовній заяві, просив задовольнити позов повністю. Позовні вимоги відповідачем не спростовані та не надано доказів на підтвердження виконання договору.

Представник відповідача адвокат Дудін Л.В. в судовому засіданні заперечив щодо заявленого позову, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов, стверджував, що ОСОБА_1 дійсно отримувала даний кредит, однак 07.07.2021 розрахувалась з ТОВ у повному обсязі, про що отримала довідку про відсутність заборгованості. Крім того, зазначив, що строк кредитного договору закінчився, тому товариство немає права нараховувати відсотки поза межами строку дії кредитного договору. Просив відмовити у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №837 «Стандартний» (далі - договір) (т.1 а.с.10-15; 126-131 ).

Одночасно з підписанням договору ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, як додаток №3 до договору (т.1 а.с.18-22).

Згідно з п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до п.1.3 договору орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Відповідно до п.1.4 проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначено у п.1.4 «а»;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 «б»;

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 «в»;

д) тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п.2.2.2.1 вказаного договору позичальник зобов`язаний вчасно повертати кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором та комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення.

Відповідно до п.1.5, п.1.6 договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

З довідки від 11.01.2022 виданої ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вбачається, що 15.05.2021 на рахунок номер карти НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 4400,00 грн. (т.1 а.с.24).

Частиною першою статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Факт укладення договору №837 від 15.05.2021 сторонами не оспорюється, самою відповідачкою у відзиві та її представником в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_1 отримала даний кредит.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору про надання фінансових послуг, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання виконало, надано ОСОБА_1 кошти в сумі 4400 грн., передбачені умовами договору, однак позичальник ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов`язання, тому утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2021 становить 30052,00 грн., та складається з наступного: тіло кредиту 4400 грн., відсотки 25652 грн., пеня 0,00грн, штраф 0,00грн. всього сплачено 0,00грн., що підтверджено розрахунком заборгованості (т.1 а.с.25-27).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, зазначених у додатку №3 до договору факторингу (т.1 а.с.29-41).

З витягу з додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року (реєстр боржників) вбачається, що ОСОБА_1 № договору 837 від 15.05.2021 також є боржником та загальна сума заборгованості становить 30052,00 грн. (т.1 а.с.42).

Згідно з наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 18.01.2023 становить 53338,12 грн., з них: 4400,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 25652,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 23286,12 грн. нараховані відсотки згідно з кредитним договором за період з 01.12.2021 по 07.02.2022 (а.с.28).

В подальшому 09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено договір факторингу №09-03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» право вимоги до позичальників, зазначених у додатку №3 до договору факторингу(т.1 а.с.167-189), та також 11.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено договір факторингу №11-05/23, відповідно до умов якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило право вимоги до позичальників, зазначених у додатку №3 до договору факторингу (т.1 а.с.190-223).

На підставі чого, за клопотанням позивача ухвалою суду від 06.06.2023 було замінено первісного позивача на його правонаступника.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідачем ОСОБА_1 в заперечення позовних вимог надано суду в якості доказів ксерокопію листа №2021/07/07-117 від 07 липня 2021 року, зі змісту якого вбачається що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТМ «БЫСТРОЗАЙМ» пропонує ОСОБА_1 сплатити борг, який виник в результаті несплати заборгованості за основним кредитним договором №837 від 15.05.2021, такого змісту: «Компанія гарантує закрити кредит за 4400 грн до 07.07.2021 та спасати залишок боргу. Після сплати Вам буде надана довідка про закриття кредиту. Реквізити для сплати: IBAN: НОМЕР_2 , особовий рахунок НОМЕР_3 .» Внизу листа зазначено реквізити «директор ОСОБА_3 » (при цьому підпис відсутній) (т.1 а.с.102).

Також відповідачем надано суду довідку №2021/07/07-118 від 07 липня 2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТМ «БЫСТРОЗАЙМ», у якій зазначено: «Станом на 07.07.2021 заборгованість за договором 837 від 15.05.2021 відсутня. Будь-яких фінансових претензій до гр. ОСОБА_1 у товариства немає» Внизу директор ОСОБА_3 (при цьому підпис відсутній) та наявний нечитабельний відбиток печатки (т.1 а.с.103).

Надані відповідачем в якості доказів лист ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТМ «БЫСТРОЗАЙМ» №2021/07/07-117 від 07.07.2021 та довідку №2021/07/07-118 від 07.07.2021 суд оцінює критично, оскільки дані докази невідомого походження, на них відсутні будь-які ідентифікатори отримання їх як за допомогою електронного чи поштового зв`язку. Крім того, на даних доказах відсутні підписи відповідальної особи (рукописні чи електронні). Як стверджує позивач та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_3 не є директором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як на дату укладення кредитного договору (15.05.2021) директором є ОСОБА_2 так і на дату видачі довідок. Також у кредитному договорі від 15.05.2021 наявні реквізити для сплати суми отриманого кредиту, однак вони не збігаються з даними, зазначеними в листі.

Інших доказів щодо сплати заборгованості, таких як квитанції, платіжні повідомлення, чеки відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч.2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України).

Також суд звертає увагу, що представником відповідача у відзиві на позов та запереченнях було зазначено про надання ОСОБА_1 особистих пояснень щодо даного кредиту, однак в судове засідання вона не з`явилась, клопотання про обов`язкову участь для дачі пояснень не надходило.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, судом підтверджено, що 15.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №837 шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу кредит шляхом перерахування 15.05.2021 коштів на картковий рахунок відповідача в розмірі 4400,00 грн. на умовах погоджених сторонами.

Згідно з наданим ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 18.01.2023 становить 53338,12 грн., з них: 4400,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 25652,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 23286,12 грн. нараховані відсотки згідно з кредитним договором за період з 01.12.2021 по 07.02.2022 (а.с.28).

Щодо твердження представника відповідача про неправомірне нарахування відсотків, суд зазначає наступне.

У п.1.3 договору про надання фінансових послуг №837 «Стандартний» від 15.05.2021, зазначено, що орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.4.2 передбачено, що в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Пунктом 1.9 договору встановлено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік, тобто зважаючи, що договір укладено 15.05.2021, то строк його дії закінчується 14.05.2022.

В свою чергу пунктом 1.4 договору передбачено порядок та ставки нарахованих відсотків.

Позивачем нараховано відсотки за кредитним договором до 07.02.2022, тобто в межах дії договору про надання фінансових послуг (тобто до 14.05.2022), правонаступником усіх прав та обов`язків якого він став на підставі договору факторингу.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання за договором про надання фінансових послуг №837 «Стандартний» від 15.05.2021, право вимоги за яким набув позивач, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 53338,12 грн.

Крім того позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача усіх понесених витрат, а саме судового збору та витрат за надання правничої допомоги в сумі 9000,00 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до платіжного доручення № від 26.01.2023 позивач при зверненні до суду сплатили судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.1).

З огляду на викладене, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви додано договір № 03-01/2023 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 03.01.2023 (т.1 а.с.68-72), прайс-лист АО «Лігал Асістанс» (а.с.73-75), платіжне доручення № від 17.01.2023 на суму 56000,00 грн (т.1 а.с.76), заявку на надання юридичної допомоги №63 від 05.01.2023 (т.1 а.с.77), витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023(т.1 а.с.78). З документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 9000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» слід стягнути 2500 грн. судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» () заборгованість за договором про надання фінансових послуг №837 від 15.05.2021 у розмірі 53338,12 грн. (п`ятдесят три тисячі триста тридцять вісім гривень 12 коп.), 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) понесених витрат на сплату судового збору та 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , адреса місця знаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс 602;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2023 року.

Суддя А.М. Мудрак