У Х В А Л А

14.11.2023 Справа №607/29887/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Медвідь О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у даній цивільній справі.

ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Сампарою Н.М., яка на виконання даного договору надала відповідачу послуги, що виконані в акті виконаних робіт від 20.10.2023.

А тому, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 15 000,00 грн понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про стягнення витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у даній цивільній справі, обґрунтовуючи тим, що позивач ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу на загальну суму 20 000,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 25.10.2023, в якому визначено перелік робіт (послуг) та вартість за кожну послугу.

Відтак, з підстав наведених у заяві, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

ОСОБА_4 та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, надавши термін для подання обґрунтованих заперечень.

Однак, оскільки розгляд даної справи було неодноразово відкладено та враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 ухвалено задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошову компенсацію, вартості 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 605 390,00 грн. Припинити право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6 053,90 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 по справі № 607/29887/19 відмовлено у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Гриців Ольги Ярославівни про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та залишено без розгляду заяву представника позивачів адвоката Гриців Ольги Ярославівни про долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 7 422,56 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2022 по справі № 607/29887/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року у цивільній справі за заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Гриців Ольги Ярославівни про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу задовільнити. Поновити строк адвокату Гриців Ользі Ярославівні на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу. Заяву адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення задоволити частково. Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн та 3 922,56 грн. витрат понесених за проведення експертизи.

Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.12.2022 по справі № 607/29887/19 вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2022, вирішено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Гриців Ольги Ярославівни та представника ОСОБА_4 адвоката Сампари Надії Миронівни, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності відмовити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності. Визнано виконавчий лист № 607/29887/19, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 01.06.2023, стягувачу ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошову компенсацію, вартості 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 605 390,00 грн., таким, що не підлягає до виконання.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема визнання права. Причому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Щодо заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

20 жовтня 2023 року представник відповідача адвокат Сампара Н.М. подала до суду заяву про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Витрати на професійну правничу допомогу відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133, частини другої статті 137 ЦПК України належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 УПК України).

З правилами частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань, до якої відповідно до статті 183 ЦПК України пред`являються вимоги щодо її форми та змісту.

Так, згідно пункту 6 частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Вимога щодо підтвердження надсилання (надання) копій відповідних доказів іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними, міститься і у статті 83 ЦПК України. Недотримання таких вимог відповідно до частини дев`ятої має правовим наслідком те, що суд не бере такі докази до уваги.

У постанові Верховного Суду у цій справі зазначено, що порівняльний аналіз правил частини дев`ятої статті 83 ЦПК України та частини четвертої статті 183 ЦПК України дає підстави для висновку, що правило частини дев`ятої статті 83 ЦПК України застосовується у разі подання до суду безпосередньо доказів, а правило частини четвертої статті 183 ЦПК України - у разі подання до суду заяв, клопотання чи заперечення, у тому числі і з доданими до них додатками на підтвердження вимог цих заяв, клопотань, заперечень.

У справі встановлено, що до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу від 20.10.2023 представник ОСОБА_4 адвокат Сампара Н.М. надала докази на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу, а саме: акт виконаних робіт від 20.10.2023; договір № б/н про надання правової допомоги від 20.07.2023, укладений між АО «Захист права» ОСОБА_5 та Щелканов О.М.

Проте, до заяви не було додано доказів направлення вказаних документів іншим учасникам справи, що позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу та є підставою для залишення відповідної заяви без розгляду згідно частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання підтримується й Верховним Судом.

Так, у постанові від 21 вересня 2022 року у справі N 725/1301/21 (провадження N 61-20691св21) Верховний Суд зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме не направлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Така практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом і в ухвалах від 25 лютого 2021 року у справі N 906/977/19, від 01 вересня 2022 року у справі N 759/13013/14-ц (провадження N 61-14029 св 21), від 16 січня 2023 року у справі N 640/23065/14 (провадження N 61-1456 ск 21), від 02 лютого 2023 року у справі N 466/1403/20 (провадження N 61-10035св22), від 27 березня 2023 року у справі N 756/820/20 (провадження N 61-8952 св 22).

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За вказаних обставин, враховуючи, що заявником не було дотримано вимоги частини 8 статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення без розгляду представнику ОСОБА_4 адвокату Сампарі Н.М. її заяви про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Щодо заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

27 жовтня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гриців О.Я. подала до суду заяву про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності, а також, просила поновити строк на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України містяться положення про те, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 6, 7 вказаної статті про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом ст. 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Звертаючись до суду зі заявою, представник позивача просила поновити строк на подання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, як такий, що пропущений з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду була постановлена 18.10.2023 без участі позивача та її представника.

Представник позивача вказує, що дана ухвала суду була доставлена в підсистему «Електронний суд» 23.10.2023.

Враховуючи, що представник позивача отримала дану ухвалу суду 23.10.2023 та звернулася до суду із вказаною заявою 27.10.2023 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що слід поновити представнику позивача ОСОБА_6 строк на подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, як такий, що пропущений з поважних причин.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката, представником позивача надано акт виконаних робіт від 25.10.2023 на суму 20 000,00 грн та письмову розписку від 28.08.2023 про те, що адвокатом Гриців О.Я. було отримано від ОСОБА_1 гонорар в розмірі 20 000,00 грн за надання правової (правничої) допомоги, згідно Договору про надання парової допомоги від 16.12.2019.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 просить стягнути витрати в її користь, пов`язані з правничою професійною допомогою.

Однак, розгляд справи здійснювався відносно виконавчого листа № 607/29887/19 від 01.06.2023, який виданий стягувачу ОСОБА_2 , який в свою чергу судом було визнано таким, що не підлягає виконанню, а виконавчий лист, який виданий ОСОБА_1 судом не розглядався і не був предметом розгляду справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому, в ОСОБА_1 відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Також не підлягають стягненню судові витрати, які могли б понести ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в силу п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Відтак, суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, взявши до уваги вищевказані обставини, дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 260, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_5 про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Поновити представнику позивача ОСОБА_6 пропущений з поважних причин строк на подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу суду складено та підписано 14 листопада 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко