Справа № 211/4098/23
Провадження № 2-о/211/97/23
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Сарат Н.О.,

при секретарі - Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривий Ріг в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просила суд встановити факт постійного його проживання на окупованій території в період з 10.12.2017 по 27.07.2022.

В обґрунтування заяви зазначив, що він є громадянином України, та відповідно до довідки від 24.11.2014 № 1249-680460 має статус внутрішньо переміщеної особи. Зареєстрованим місцем його проживання є: АДРЕСА_1 , а, відповідно до вищезазначеної довідки, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

04 лютого 2015 року його дружина звернулась до управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради із заявою щодо надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Допомога була призначена на двох членів сім`ї. У період з 04.02.2015 по 05.08.2017 рр. він та його дружина її отримували.

05.08.2017 року виплати адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг призупинили, адже, відповідно до законодавства, вона виплачується по місяць зняття з обліку, але не більше ніж на шість місяців. Після спливу даного часу представник сім`ї має звернутись до відповідних органів з повторною заявою. У 2017 року він повернувся до місця свого проживання, де постійно проживав до 27.07.2022 року, періодично виїжджаючи на підконтрольну територію, про що свідчить лист Державної прикордонної служби України У зв`язку з цим, він повторно не подавав заяву про здійснення виплат як внутрішньо переміщеній особі.

Перед від`їздом він повідомив в усній формі УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради про намір покинути м. Кривий Ріг, але співробітники не роз`яснили йому його обов`язку написати письмову заяву, тому, будучи необізнаним, він повернувся до місця проживання, не надавши жодних письмових заяв.

З початком повномасштабного вторгнення рф, він разом з дружиною прийняли рішення виїхати до доньки в м. Кривий Ріг. Та лише в липні 2022 р. їм вдалося виїхати з м. Горлівка через територію рф, Латвії та Польщі.

Після повернення до м. Кривого Рогу у липні 2022 року, він звернувся до УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради щодо призначення виплат внутрішньо переміщеним особам, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що, відповідно до п.З Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 р, крім осіб, які отримували щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується повідомленням від 31.08.2022 року про відмову призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Але, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року в позові йому було відмовлено.

Встановлення факту проживання у період з 2017 року по 2022 рік на окупованій території має для нього юридичне значення та необхідне для подальшого призначення йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження в цивільній справі за вищевказаною заявою.

Заявник ОСОБА_2 та його представник адвокат Павленко В.В. до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на заявлених вимогах наполягають.

Від заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради до суду надійшли письмові пояснення на заяву про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території. В обґрунтування пояснень зазначили, що метою встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території заявником вказано «для подальшого призначення йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». До заяви додає копії документів, в тому числі копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2014 № 1249-680460, яка підтверджує перебування на обліку в управлінні заявника; копія повідомлення про відмову призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, копії відповідей управління, копія рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 по справі № 160/20000/22 (яке набрало законної сили) та копія листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби. Крім того, документи видані на тимчасово окупованій території, які не є легітимними документами, які діють на території України. Враховуюче зазначене вбачається наявність спору із питань зазначених заявником в заяві. У зв`язку з чим просили заяву залишити без розгляду.

Представник заінтересованої особи УПСЗН виконкому Довгинцівської районної в місті ради Титаренко І.Г. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заявлених вимог заперечує, так як вбачається спір про право.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, дійшов висновку, що заяву слід залишити без розгляду з таких підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, окреме провадження - це провадження, в якому відсутній спір про право.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 295/3547/21.

У вказаній справі встановлено, що заявник бажає реалізувати право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з чим звернувся до УСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради. Однак, 31.08.2022 видано повідомлення про відмову виплати державної соціальної допомоги з підстави п. 3 постанови КМУ № 332 від 20.03.2022 зі змінами. В повідомленні роз`яснено, що вказана відмова може бути оскаржена до вищого органу виконавчої влади або до суду.

Отже, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до компетентного органу для отримання державної виплати, отримав відмову вказаного органу, тобто фактично його вимога заінтересованою особою не визнана, що свідчить про існування спору про право.

Вимога про визнання за заявником права на отримання державної допомоги не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, а має здійснюватися в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого п. 3 Постанови КМ України № 332 від 20.03.2022 зі змінами, який визначає суб`єктів призначення допомоги, перелік необхідних документів для призначення допомоги, а також момент з якого призначається допомога, а у разі виникнення спору, про наявність якого свідчить відмова УСЗН, заявник має звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом про захист невизнаного права, а не з заявою в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Як передбачено ч 6.ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території, підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.09.2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат