Справа № 522/8373/22
Провадження № 2/522/2448/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного університету «Інститут виноградства і виноробства імені В.Є. Таїрова» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що 16 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Національною академією аграрних наук України (НААН України) було укладено Контракт з керівником підприємства, що є у державній власності про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на термін з 17 грудня 2019 року по 16 грудня 2020 року і здійснює поточне управління (керівництво) підприємством.

Згідно наказу НААН України № 432-к від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» з 17 грудня 2019 року.

Додатковою угодою № 1 до Контракту від 22 жовтня 2020 року, керуючись пунктом 29 контракту, сторони домовилися продовжити строк дії контракту з 17 грудня 2020 року до 16 грудня 2024 року.

Згідно Наказу НААН України № 163-к від 01 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України.

Наказ про звільнення було прийнято у зв`язку із порушення ОСОБА_1 пункту 27 Контракту, а саме, значним погіршенням фінансового стану Підприємства, зростанням обсягів кредиторської та дебіторської заборгованості, несплатою податків та зборів, невиплатою заробітної плати протягом тривалого періоду, неподанням Органу управління фінансової звітності, неефективним управлінням (використанням) земельних ресурсів та нерухомого майна, що призвело до втрати активів Підприємством, на підставі службової записки начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022; акту про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022; листа Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121.

Позивач вважає таке рішення незаконним у зв`язку з тим, що було порушено процедуру звільнення, у наказі не визначено конкретні причини, встановлені контрактом, які стали підставою для звільнення, а документи, які стали підставою для прийняття наказу про звільнення, є необґрунтованими та необ`єктивними, й не можуть вважатись належними та допустимими доказами порушення умов контракту. У зв`язку з чим, просив визнати протиправним та скасувати наказ № 163-к від 01 липня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 ; поновити на посаді директора ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

07 липня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Встановлено спрощений порядок розгляду справи.

Витребувано у Національної академії аграрних наук України належним чином завірені копії письмових доказів: службову записку начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022; акт про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022; лист Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121; квартальну та річну фінансову звітність Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» за період з 16 грудня 2019 року по 01 липня 2022 року, яка подавалась директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандуром М.М.; квартальні та річні звіти про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальними записками щодо результатів діяльності Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» за період з 16 грудня 2019 року по 01 липня 2022 року, які подавались директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандуром М.М.

Витребувано у ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» довідку про заробітну плату ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова», відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №100 від 08.02.1995 року з відповідними змінами (із зазначенням за кожен місяць видів нарахувань, кількості відпрацьованих днів; розрахунку середньоденної заробітної плати за попередні два місяці роботи, що передували звільненню).

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року повернуто заявнику клопотання представника позивача адвоката Нестеренко С.В. про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

28 липня 2022 року надійшов відзив НААН України на позовну заяву.

03 серпня 2022 року до суду надійшов відзив ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» на позовну заяву та довідка про заробітну плату ОСОБА_1 на посаді директора ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова».

Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Нестеренко С.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано у Національної академії аграрних наук України належним чином засвідчені копії документів: пояснювальна записка директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандура М.М. до звіту про виконання Державним підприємством «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» фінансового плану за 2021 рік; пояснювальна записка директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандура М.М. до звіту про виконання Державним підприємством «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» фінансового плану за IV квартал 2021 року; фінансовий план Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на 2022 рік; пояснювальна записка директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандура М.М. до фінансового плану Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова`на 2022 рік; документи щодо погодження звіту директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» Цандура М.М. про виконання Державним підприємством «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» фінансового плану за 2021 рік; документи щодо погодження фінансового плану Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на 2022 рік.

05 квітня 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Нестеренка С.В. надійшли до суду витребувані ухвалою суду від 07 грудня 2022 року у НААН України докази.

В судове засідання 28 квітня 2023 року сторони не з`явились. Представник Позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності. Просив розглянути справу за наявними доказами та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Зазначив про необґрунтованість заяв про відкладення, які надійшли від представників Відповідачів.

Від представника Національної академії аграрних наук України до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Представник Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного університету «Інститут виноградства і виноробства імені В.Є. Таїрова» надав заяву про відкладення розгляду справи.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації прав осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що учасники справи будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, не з`явились, а відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач) не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Справа перебуває на розгляді в суді з липня 2022 року.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Тож, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши надані учасниками справи документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та НААН України було укладено Контракт з керівником підприємства, що є у державній власності про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на термін з 17 грудня 2019 року по 16 грудня 2020 року і здійснює поточне управління (керівництво) підприємством.

Згідно наказу НААН України № 432-к від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» з 17 грудня 2019 року.

Додатковою угодою № 1 до Контракту від 22 жовтня 2020 року, керуючись пунктом 29 контракту, сторони домовилися продовжити строк дії контракту з 17 грудня 2020 року до 16 грудня 2024 року.

Згідно Наказу НААН України № 163-к від 01 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України.

Наказ про звільнення було прийнято у зв`язку із порушення ОСОБА_1 пункту 27 Контракту, а саме, значним погіршенням фінансового стану Підприємства, зростанням обсягів кредиторської та дебіторської заборгованості, несплатою податків та зборів, невиплатою заробітної плати протягом тривалого періоду, неподанням Органу управління фінансової звітності, неефективним управлінням (використанням) земельних ресурсів та нерухомого майна, що призвело до втрати активів Підприємством

Наказ про звільнення було прийнято на підставі: службової записки начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022; акту про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022; листа Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121.

04 липня 2022 року ОСОБА_1 було ознайомлено із копією Наказу президента Національної академії аграрних наук України № 163-к від 01 липня 2022 року.

Згідно з копією наказу, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» 01 липня 2022 року на підставах, передбачених контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України та достроково розірвано Контракт від 16.12.2019 з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 22.10.2020.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін..

Пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України встановлюється така підстава припинення договору як підстави, передбачені контрактом.

Вказана норма не враховує загальну класифікацію підстав припинення трудового договору, визначену законодавством про працю.

Виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19 (провадження № 61-10812св20), у якій зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Позивач погодився з умовами контракту, підписавши його, у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 522/10590/2017 (провадження №61-21820св18), від 10 квітня 2019 року у справі №522/10592/17 (провадження №61-35286св18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

З оскаржуваного наказу вбачається, що його було винесено на підставі:

-службової записки начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022;

-акту про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022;

-листа Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121,

відповідно до яких НААН України дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 пункту 27 Контракту, а саме, значним погіршенням фінансового стану Підприємства, зростанням обсягів кредиторської та дебіторської заборгованості, несплатою податків та зборів, невиплатою заробітної плати протягом тривалого періоду, неподанням Органу управління фінансової звітності, неефективним управлінням (використанням) земельних ресурсів та нерухомого майна, що призвело до втрати активів Підприємством.

Згідно пункту 27 Контракту Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії:

а) у разі невиконання Керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом;

б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, і т.п.), допущення зростання простроченої дебіторської та кредиторської заборгованості, допущення непомірного зростання кредиторської заборгованості з початку звітного року покриття якої не забезпечується оборотними активами підприємства;

в) у разі одноразового невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;

г) у разі неподання в установленому порядку на затвердження або погодження Органу управління майном річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства, або порушення порядку здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектора економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2012р. № 899;

д) у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника;

е) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці;

є) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті;

ж) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості;

з) у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства;

и) у разі неподання Органу управління майном квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності;

і) у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти;

ї) з інших підстав.

З урахуванням наведеного, Судом встановлено, що підстави звільнення, вказані у оскаржуваному наказі, не відповідають переліку конкретних підстав для звільнення, встановлених Контрактом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 757/54290/18-ц (провадження № 61-145св21) вказано, що «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу стали: службова записка начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022; акт про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022; лист Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що законність звільнення у цій категорії справ повинен довести роботодавець.

Надаючи оцінку службовій записці начальника Відділу внутрішнього аудиту апарату Президії НААН України Щербатюка В.М. від 29.06.2022; акту про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25.02.2022; листу Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 23.06.2022 № 121, Судом встановлено, що вони не містять посилань на конкретні підпункти пункту 27 Контракту, які було ніби то порушено ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, НААН України порушено процедуру звільнення, оскільки у наказі НААН України № 163-к від 01 липня 2022 року не визначено конкретні причини, встановлені Контрактом, які стали підставою для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження №14-157цс19), в якій зазначено, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

В результаті аналізу наданих відповідно до ухвали суду від 07 грудня 2022 року документів Судом встановлено наступне.

Щодо квартальної та річної фінансової звітності ДП «ДГ «Таїровське»

Згідно звітів про фінансові результати ДП «ДГ «Таїровське» за період 2019 рік 2021 роки:

Чистий дохід від реалізації продукції (код рядка 2000) склав: за 2019 рік 6437 тис. грн.; за 2020 рік 5317 тис. грн.; за 2021 рік 9199 тис. грн.

Прибуток (код рядка 2290) склав: за 2019 рік відсутній; за 2020 рік 27 тис. грн.; за 2021 рік 67 тис. грн..

Збиток (код рядка 2295) склав: за 2019 рік 820 тис. грн.; за 2020 рік відсутній; за 2021 рік відсутній.

Таким чином, за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора ДП «ДГ «Таїровське» збільшився обсяг реалізації продукції, підприємство перестало отримувати збитки та стало прибутковим. Наведене спростовує вказану в оскаржуваному наказі підставу для звільнення значне погіршення фінансового стану підприємства.

Згідно балансів (звітів про фінансовий стан) ДП «ДГ «Таїровське» за період 2019 рік 2021 роки:

Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці (код рядка 1630) склала: за 2019 рік 922 тис. грн.; за 2020 рік 686 тис. грн.; за 2021 рік 474 тис. грн.

Відтак, за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора підприємства зменшився розмір заборгованості підприємства з виплати заробітної плати. Наведене спростовує зазначену в оскаржуваному наказі підставу для звільнення невиплату заробітної плати протягом тривалого періоду.

Згідно балансів (звітів про фінансовий стан) ДП «ДГ «Таїровське» за період 2019 рік І квартал 2022 року:

Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом (код рядка 1620) склала: за 2019 рік 705 тис. грн.; за 2020 рік 179 тис. грн.; за 2021 рік 406 тис. грн.; за І квартал 2022 року 158 тис. грн.

Отже, за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора підприємства зменшився розмір заборгованості підприємства перед бюджетом. Наведене спростовує вказану в оскаржуваному наказі підставу для звільнення несплату податків та зборів.

Судом враховано, що за період 2019 рік 2021 роки була погашена заборгованість підприємства за банківським кредитом. Так, заборгованість за короткостроковими кредитами банків (код рядка 1600) склала: на кінець 2019 рік 1296 тис. грн.; на кінець 2020 рік 1339 тис. грн.; на кінець 2021 рік відсутня.

Щодо акту про проведення внутрішнього аудиту ДП «ДГ «Таїровське» від 25.02.2022

На момент вручення ОСОБА_1 копії акту про проведення внутрішнього аудиту Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» від 25 лютого 2022 року, даний акт не містив підписів головного бухгалтера ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» ОСОБА_2 та головного бухгалтера ДП «ДГ «Таїровське» Єфімової Л.О.

З наданої НААН України суду копії цього ж акту вбачається, що даний акт було підписано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже після його вручення ОСОБА_1 .

Також, вже після вручення ОСОБА_1 копії акту, до нього було внесено виправлення. Так, на сторінці 8 у розділі «Оренда державного майна» було здійснено допис, відповідно до якого дебіторська заборгованість орендаря ТОВ «Мир вина» перед ДП «ДГ «Таїровське» станом на 01.01.2022 становила не 243 344,57 грн., а 22 344,57 грн.

Ствердження в акті про наявність фактичної заборгованості із виплати заробітної плати у розмірі 3240 тис. грн. спростовується фінансовою звітністю ДП «ДГ «Таїровське». Відповідно до якої за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора її розмір зменшувався з кожним роком.

Крім того, в самому акті спростовується наявність такої заборгованості, оскільки вказано про встановлення заборгованості із виплати заробітної плати у розмірі 865,7 тис. грн. згідно Акту планової перевірки Головного управління держпраці в Одеській області Державної служби України з питань праці від 19 липня 2021 року за № 15/12.5-04/11.2-04/826.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави стверджувати про викревлення звітності підприємства.

З урахуванням викладеного, вказаний акт про проведення внутрішнього аудиту є необґрунтованим та необ`єктивним, й не може вважатись належним та допустимим доказом порушення ОСОБА_1 умов Контракту.

Щодо квартальних та річних звітів про виконання фінансового плану ДП «ДГ «Таїровське» та пояснювальних записок щодо результатів діяльності

Супровідним листом № 2374 від 29.05.2020р. ДП «ДГ «Таїровське» подало на затвердження до НААН України фінансовий план підприємства на 2021 рік разом із пояснювальною запискою до фінансового плану та планом заходів з підвищення операційної ефективності на 2021-2023 року.

Листом вих. № 211 від 28.07.2020р. ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» повідомив ДП «ДГ «Таїровське» про затвердження фінансового плану на 2021 рік без зауважень та можливість подання плану до НААН України.

В свою чергу, листом від 25.08.2020р. № 13-3/434 НААН України повідомив ДП «ДГ «Таїровське» про затвердження фінансового плану на 2021 рік.

Судом враховано, що при наданні до НААН України щоквартально у 2021 році пояснювальних записок ДП «ДГ «Таїровське» до звітів про виконання фінансового плану, жодних нарікань, претензій або зауважень щодо виконання фінансового плану до підприємства з боку НААН України не пред`являлось.

Супровідним листом (вх. № 2716 від 01.06.2021р.) ДП «ДГ «Таїровське» подало на затвердження до НААН України фінансовий план підприємства на 2022 рік разом із пояснювальною запискою до фінансового плану та планом заходів з підвищення операційної ефективності на 2022 рік.

Листом від 20.08.2020р. № 10.3-21/500 НААН України повідомив ДП «ДГ «Таїровське» про затвердження фінансового плану на 2022 рік.

Зазначеними обставинами та поданням підприємством до НААН України квартальної й річної фінансової звітності (балансів та звітів про фінансові результати) спростовується наведена в оскаржуваному наказі підстава для звільнення неподання Органу управління фінансової звітності.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 206/52351/16-ц (провадження № 61-3724зпв18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що навіть звільнення на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України (за порушення умов контракту) має відбуватися з дотриманням вимог законодавства про працю, а саме пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, а передбачені трудовим контрактом підстави для його розірвання є безумовними й незалежними від будь-яких об`єктивних чи суб`єктивних чинників за умови, що такі підстави є додатковими і законодавством не передбачені.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20 (провадження № 61-16433св21) зазначено, що «у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, суди повинні з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Отже, працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, яким він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19)».

Таким чином, для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Пунктом 13 Контракту визначено, що Орган управління майном (НААН України) має право вимагати від Керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків щодо управління підприємством та розпорядження його майном.

Судом враховано, що НААН України не вимагав від ОСОБА_1 дострокового звіту після ніби то виявлених порушень Контракту та до останнього не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення за невиконання умов Контракту.

Згідно частин 1, 2 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу..

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Така позиція висловлена судами у постанові ВСУ від 25.05.2016 у справі № 6-511цс16, постанові ВСУ від 21.09.2017 року у справі №6-2597цс16, постанові ВСУ від 22.11.2017 року у справі №6-1660цс16, постанові КАС у складі ВС від 01.03.2018 року у справі №818/149/17.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо-годинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 569/10189/16-ц.

Згідно наданої ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» інформації про суми заробітної плати, нараховані та виплачені ОСОБА_1 у період травень-червень 2022 року, загальний заробіток за попередні до звільнення два місяці роботи склав 58 875,23 грн. (28 685,82 грн. (травень) + 30 189,41 грн. (червень)).

Середньоденна заробітна плата склала 1435,98 грн. (58 875,23 грн. / 41 робочий день).

Середньомісячне число робочих днів склало 20,5 робочих днів (41 робочий день / 2).

Загальна кількість робочих днів у період вимушеного прогулу 205 робочих днів (10 місяців (липень 2022р. - квітень 2023р.) х 20,5 робочих днів.

Загальна сума заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, становить 294 375,90 грн. (1435,98 грн. х 205 робочих днів).

Таким чином, з ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто, за період з 02 липня 2022 року по 28 квітня 2023 рік, в сумі 294 375,90 грн. за виключенням податків та обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню із цієї суми, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної академії аграрних наук України № 163-к від 01 липня 2022 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова».

Поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на посаді директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (ідентифікаційний код юридичної особи: 13916781).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова».

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 липня 2022 року по 28 квітня 2023 року включно, в розмірі 294 375,90 грн. (Двісті дев`яносто чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень 90 копійок), з якої підлягає виключенню сума податку на доходи фізичних осіб та військового збору, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 01 травня 2023 року.

Суддя Чернявська Л.М.