ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4219/16-ц Номер провадження 22-ц/814/4503/23Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дворника Олександра Вікторовича на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу, в якій він просив скасувати судовий наказ у справі №524/4219/16-ц (провадження № 2н/524/944/16) від 15 серпня 2016 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2014 року по 30.04.2016 року в сумі 11020,32 грн., нараховану суму встановленого індексу інфляції в сумі 1484,94 грн., 3% річних від простроченої суми у сумі 186,26 грн., судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 698 грн.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що про існування вищезазначеного судового наказу йому стало відомо у зв`язку з тим, що банком на підставі постанови державного виконавця, який відкрив виконавче провадження за судовим наказом, були заблоковані всі його банківські рахунки.

ОСОБА_1 заперечує розмір заборгованості, оскільки постійно сплачував за опалення, за гаряче водопостачання сплачував тільки тоді, коли така послуга надавалася. Стверджує, що він жодного разу не був повідомлений стягувачем щодо заборгованості за послуги з управління багатоповерховим будинком.

Крім того, ОСОБА_1 вказував, що має докази, якими може спростувати доводи заявника щодо розміру боргу та у разі розгляду справи по суті в позовному провадженні зможе довести, що послуг у тому обсязі, які повинні були надаватися стягувачем, він не надавав.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Із вказаною ухвалою не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Дворник Олександр Вікторович, та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 серпня 2023 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадження у справі.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що зважаючи на те, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, і тому це вже є підставою для скасування судового наказу.

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції помилково вказав, що заявником не подано клопотання про поновлення строк подання заяви про скасування рішення та не надано докази на підтвердження поважності причин пропуску строку подання такої заяви, адже він фактично заявляв клопотання про поновлення строку в п.2 прохальної частини заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи заяву без розгляду суд першої інстанції вказав, що заявником, який пропустив строк, передбачений ч.1 ст.170 ЦПК України, не подано клопотання про поновлення пропущеного строку, а також не надано підтвердження надіслання іншим учасниками справи (провадження) копії заяви про скасування судового наказу. Зважаючи на вказане, суд зазначив, що заява містить суттєві недоліки, які перешкоджають її прийняттю та розгляду у десятиденний термін.

З таким висновком місцевого суду, колегія суддів не може погодитися, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із вимогами ст.170 ЦПК України, заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.6 ст.170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подано заяву, яка за формою та змістом відповідає вимогам, вказаним вище.

Твердження суду першої інстанції не те, що заявником не подано клопотання про поновлення строку є помилковим, адже із тексту заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу вбачається, що в прохальній частині він просить поновити строку на подання даної заяви (а.с.20).

Посилання місцевого суду на ч.2 ст.183 ЦПК України, як на підставу повернення заяви про скасування судового наказу, також є невірним, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 183 ЦПК України чітко визначено перелік вимог до заяви про скасування судового наказу, і в яких не зазначено такої вимоги, як направлення копії такої заяви іншим учасникам справи.

Частиною 2 статті 183 ЦПК України передбачено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Верховний суд у постанові від 27.01.2021 року у справі №569/13154/20 вказав, що вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України не поширюються на оскарження дій державного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що Автозаводським районним судом м. Кременчука 15.08.2016 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, встановленого індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми на загальну суму 12716,00 грн, за яким відкрито виконавче провадження.

Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України щодо направлення копії заяви іншим учасникам не поширюються на подання заяви про скасування судового наказу. Подання обґрунтованої заяви про скасування судового наказу означає, що вимоги за судовим наказом не є безспірними, і між сторонами існує спір про право. Відтак, подальший захист порушених або оспорюваних прав відбуватиметься у іншому виді провадження. Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що заявником при подачі відповідної заяви до місцевого суду було долучено її копію.

Рішеннями Європейського Суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Разом із тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 26.07.2007 року у справі Walchli v. France вказав, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (п.29).

Верховний Суд неодноразово вказував, у статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Статтею 170 ЦПК України передбачено можливість подати заяву про скасування судового наказу у тому випадку, що він вважає вимоги стягувача повністю або частково необґрунтованими. Вимоги до такої заяви встановлені частиною першою вказаної статті, і не містять, серед іншого, посилання на те, що копія такої заяви має направлятися боржником стягувачу.

Враховуючи наведене, практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, повертаючи скаргу заявнику без розгляду, необґрунтовано відмовив у розгляді вказаної заяви ОСОБА_1 . Відтак, колегія суддів вбачає підстави для скасування ухвали місцевого суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 376, 379, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дворника Олександра Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 серпня 2023 року скасувати, справу №524/4219/16-ц направити до Автозаводського районного суду м. Кременчука для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2023 року

Головуючий суддя : _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________Гальонкін С.А. ________________ Кузнєцова О.Ю.