У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Хамник М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2023 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить заборонити Ужгородській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження часток квартири АДРЕСА_1 третім особам, до відшкодування йому шкоди діями спадкодавця ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що є кредитором спадкодавця ОСОБА_2 . 04.11.2022 звернувся до Першої Ужгородської нотаріальної контори про відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_2 .

30.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її до територіальної громади Ужгородської міської ради, забезпечивши відшкодування йому майнової шкоди заподіяної ОСОБА_2 . Однак при розгляді вказаної справи Ужгородська міська рада категорично відмовилась відшкодувати таку шкоду.

Заявник зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність Ужгородській міській раді.

Стверджує, що відчуження частки квартири третім особам призведе до порушення його переважного права на звернення стягнення на майно передане Ужгородській міській раді у власність.

Наведені обставини викликали необхідність вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, оскільки відсутність відповідних заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

На підставі ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпечення позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У частині шостій статті 153 ЦПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення майбутнього позову, про застосування яких просить заявник, дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тобто докази вчинення Ужгородською міською радою дій направлених на відчуження належного йому майна або інших дій з метою уникнення від обов`язку по сплаті грошових коштів.

Самі лише посилання на те, що Ужгородська міська рада буде ухилятися від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для забезпечення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже системний аналіз вказаної норми дає підстави дійти висновку, що саме Ужгородська міська рада як орган місцевого самоврядування на території якої знаходиться нерухоме майно ОСОБА_2 , у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом може подати заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, на даний час відсутні підстави вважати, що саме Ужгородській міській ради буде передано майно боржника ОСОБА_2 , а також те, що саме заявник має право звернутися до суду з позовом про який зазначає в заяві.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.149,153,157,260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду.

Копію ухвали протягом двох днів з дня її складання направити заявнику ОСОБА_1 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник