Справа №705/4709/23
2/705/2170/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 12 серпня 2022 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .

Починаючи з 2017 року, задовго до реєстрації шлюбу, вони з відповідачем жили однією сім`єю: вели разом домашнє господарство, за взаємною згодою вирішували побутові проблеми, допомагали один одному у вирішенні соціальних проблем.

Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На сьогоднішній день її чоловік ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України з 21 березня 2023 року по теперішній час, в зв`язку з чим, не має змоги постійно піклуватись сином ОСОБА_3 та опікуватись проблемами сім`ї, а саме, станом здоров`я її та сина, який потребує постійного нагляду лікаря та значних використань коштів на придбання медичних засобів та ліків.

Вказує, що їх син ОСОБА_3 страждає від порушення психологічного розвитку, F84/8, затримки мозкового розвитку, F80.1, а тому потребує додаткової уваги в процесі виховання та розвитку, що пов`язано з додатковими витратами на оплату роботи та лікування спеціалістів та придбання відповідних ліків. Крім того, вона страждає кардіологічним захворюванням, лікування якої також потребує додаткових коштів.

Позивач зазначає, що разом з сином проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Їй доводиться самостійно дбати про матеріальне забезпечення інтересів сина, вирішувати побутові проблеми, займатись своїм лікуванням та лікуванням дитини, однак її доходів не вистачає на достойне матеріальне утримання неповнолітньої дитини та її виховання, сплату комунальних платежів, забезпечення необхідного медичного обслуговування.

Просить: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно протягом всього часу проживання з дитиною та відшкодування додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (хворобою неповнолітнього сина ОСОБА_3 ), починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.08.2018 р. (а.с.10).

Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України з 21 березня 2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 14 від 31.08.2023, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2023 № 2650 (а.с.12,13).

Судом встановлено, що 04.08.2023 р. лікарем неврологом ОСОБА_5 медичного центру «Нейромед» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлений діагноз: Порушення психологічного розвитку, F84.8. Затримка мовного розвитку, F80.1 Гіпермобільність суглобів. Рекомендовано: режим дня, зорових навантажень; модифікація способу життя; психолого-педагогічна та соціально-побутова реабілітація; логопедична корекція; інклюзивна освіта; 25-ОН.Д; гомоцистеїн; феритин; віт. В9 (фолієва к-та); віт. В12; фолатний цикл; Віт. Д3 по 1000 МО 1 р/д вранці щодня тривало; Омега-3 у віковій дозі - 3 місяці; Анантаваті кідс по 5 мл 1 р/д після їжі - 2 міс.; контроль лікування (а.с.16).

Хвороба дитини ОСОБА_4 підтверджена: Довідкою КНП «Уманський міський ЦПМСД» від 30.08.2023 р. № 993, Довідкою КНП «Уманська психіатрична лікарня» від 19.06.2023 р., Первинним обстеженням дитини (дошкільний вік) ОСОБА_4 БО «Академія розвитку, підтримки та соціальної адаптації дитини «КІДДОМ» № 02/11/08 від 11.08.2023 р. (а.с.14,15,17-18).

На підтвердження витрат на лікування та потреби дитини позивачем надано копії квитанцій про придбання ліків та сплату послуг за аналізи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Так, судом встановлено той факт, що малолітній син проживає разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, батько дитини не надає належної матеріальної допомоги, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути висновки, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з хворобою дитини.

В підтвердження зазначених вимог позивачка надала до суду копії медичних висновків, консультативних висновків спеціалістів в яких зазначено діагноз хвороби дитини, а також копії документів, які підтверджують той факт, що дитина дійсно хворіє та потребує допомоги та витрат на лікування.

Відповідач є працездатним, доказів щодо непрацездатності суду не надав, хоча мав для цього час, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надав.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, врахувавши ті обставини, що наявне захворювання дитини потребує лікування, тому керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме про стягнення з відповідача фактично понесених позивачем додаткових витрат на утримання хворого сина.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 48,76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 185, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після їх фактичного понесення, в розмірі 3 195,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуюча Леся Сергіївна Годік