Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1447/23 Головуючий у 1-й інст. Єригіна І.М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/1447/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Єригіної І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство КБ « ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 4 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 225466 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,04 % річних, строком до 3 червня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем проживали його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , які у встановлений законом строк не подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Отже, в силу вимог частини третьої статті 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять, зокрема, й зобов`язання померлого позичальника за вказаним кредитним договором.

Станом на дату смерті позичальника розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 2082744 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 104064 грн. 25 коп., заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 468384 грн. 70 коп., 7241 грн. 52 коп. комісійних нарахувань, а також пені у розмірі 1503054 грн. 45 коп.

18 листопада 2020 року банк направив претензію кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори.

Претензія до спадкоємців боржника також була направлена банком 8 червня 2021 року.

Однак, вимоги кредитора про сплату заборгованості не були виконані, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду.

Враховуючи вищезазначене, просив стягнути із відповідачів на користь АТ КБ « Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 4 червня 2007 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що на підтвердження факту прийняття відповідачами спадщини після смерті позичальника банк надав суду копії їхніх паспортів, які містять інформацію про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою разом зі спадкодавцем. Окрім того, вказана обставина підтверджується інформацією, наданою Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради.

Вказує, що згідно зі свідоцтвом про смерть боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте факт смерті офіційно зареєстрований лише у січні 2020 року, а тому інформація про смерть позичальника не була на той час відома позивачеві. Така обставина стала відома АТ КБ « ПриватБанк» у жовтні 2020 року й 21 жовтня 2020 року банком направлено претензію до Житомирської державної нотаріальної контори, що узгоджується з вимогами частини другої статті 1281 ЦК України.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що відповідачі прийняли спадщину після смерті боржника, відтак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Наголошує на тому, що факт реєстрації відповідачів за однією адресою зі спадкодавцем вказує на прийняття ними спадщини. Окрім того, суду не надано доказів щодо наявності інших спадкоємців ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 4 червня 2007 року ОСОБА_3 уклав із АТ КБ « ПриватБанк» кредитний договір, за умовами якого йому наданий кредит у розмірі 225466 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних, строком до 3 червня 2014 року.

З метою забезпечення належного виконання умов договору цього ж дня між банком та позичальником укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_3 передав АТ КБ « ПриватБанк» в заставу належний йому автомобіль SSANG YONG REXTON RX 270, 2007 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на ту обставину, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 20 липня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 2082744 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 104064 грн. 25 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 468384 грн. 70 коп., комісійних нарахувань у сумі 7241 грн. 52 коп., а також 1503054 грн. 45 коп. пені.

21 жовтня 2020 року позивач направив до Житомирської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців боржника, та просив надати інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , а також просив включити кредиторські вимоги АТ КБ « ПриватБанк» до складу спадкової маси й повідомити спадкоємців боржника про наявність заборгованості спадкодавця перед банком за вказаним кредитним договором.

Листом від 15 грудня 2020 року державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальова С.В. повідомила АТ КБ « ПриватБанк» про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 станом на червень 2023 року також підтверджується листом завідувача Житомирської державної нотаріальної контори від 7 червня 2023 року №1111/01-16.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що, на думку кредитора, спадкоємцями боржника, які прийняли спадщину, є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини вони постійно проживали разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач посилався на ту обставину, що саме така адреса місця реєстрації зазначена у паспортних документах спадкодавця, його дружини та сина.

На запит суду Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради надано інформацію про те, що дійсно ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Також зазначено, що за даною адресою зареєстровані, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті..

Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі входять до кола спадкоємців за законом першої черги після смерті боржника, однак, та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_1 , не заперечувалася представником ОСОБА_1 під час судового розгляду. Проте, позовні вимоги не були визнані, зокрема, з тієї підстави, що дружина та син спадкодавця не прийняли спадщину, оскільки не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За правилами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вказана норма вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

На спростування доводів позивача щодо фактичного проживання відповідачів разом зі спадкодавцем суду надано довідку ПП « ЖБК №2», яка свідчить про те, що ОСОБА_3 із січня 2004 року й до дня смерті не проживав за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ).

Отже, відсутні підстави стверджувати про те, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Окрім того, заперечуючи проти позову, адвокат Ліпська-Романченко Г.Д. посилалася на ту обставину, що позивачем пропущений строк пред`явлення вимог до спадкоємців кредитора.

Так, на час відкриття спадщини редакція статті 1281 ЦК України передбачала, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Законом України №2478-VІІІ від 3 липня 2018 року, який набрав чинності 4 листопада 2018 року та введеній в дію 4 лютого 2018 року, частини другу та третю статті 1281 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали справи свідчать, що кредитор раніше звертався до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором безпосередньо із боржника. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі з тих підстав, що за результатами отриманої судом інформації встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивач дізнався чи принаймні мав можливість дізнатися про відкриття спадщини після смерті боржника вже з 18 грудня 2019 року й протягом шести місяців від цієї дати зобов`язаний був пред`явити вимоги до спадкоємців боржника.

Проте, така вимога була вперше пред`явлена 21 жовтня 2020 року, шляхом направлення письмової претензії до Житомирської державної нотаріальної контори.

У подальшому, 8 червня 2021 року, листи-претензії були направлені банком безпосередньо за місцем реєстрації відповідачів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами адвоката Ліпської-Романченко Г.Д. про те, що позивачем пропущений строк пред`явлення вимог до кредиторів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи та надав обгрунтовану й вірну правову оцінку доказам, які були надані сторонами, відтак відсутні підстави для скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 серпня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: