Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
355/1882/18: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах про захист немайнових прав фізичних осіб, з них; про захист честі, гідності та ділової репутації, з них:.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 08.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
справа № 355/1882/18 головуючий у суді І інстанції Троценко Т.А.
провадження № 22-ц/824/1749/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року про роз`яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фізичного насильства недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, паплюжить ділову репутацію громадянина України ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_1 фізичного насильства в той самий спосіб, в який вона була поширена, зобов`язавши розмістити ОСОБА_2 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» публікацію в довільній формі про спростування недостовірної інформації про застосування 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фізичного насильства.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 гривень моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою та просила роз`яснити рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року в частині зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Заява обґрунтована тим, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року в частині зобов`язання спростувати недостовірну інформацію є технічно неспроможним до виконання та без його роз`яснення ОСОБА_2 не має реальної можливості виконати таке рішення. Так, у виконавчому листі відображено резолютивну частину рішення суду, згідно якої відповідач повинна розмістити спростування на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram». При цьому, відповідач не створювала, не набувала власності та не має своєї веб-сторінки, а тим більше не є власницею веб-сторінок « Facebook » та «Instagram». Таким чином, наведений абзац судового рішення є технічно неспроможним з огляду на те, що рішення не містить будь-якої ідентифікації аканту (адреси розміщення, ідентифікатора профілю користувача в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram») з використанням якого ОСОБА_2 зобов`язана була б розміщувати спростування. Відтак, суд у своєму рішенні мав би зазначити ресурс та акаунт (обліковий запис), з використанням якого ОСОБА_2 була б повинна здійснити спростування. Зважаючи на те, що в матеріалах цивільної справи графічні зображення публікацій в соціальних мережах не містять посилання на будь-яку сторінку в мережі Інтернет, а відповідач не має власних веб-сторінок, без роз`яснення судового рішення відповідач не має можливості його виконати, оскільки не розуміє за допомогою якого ресурсу та з використанням якого облікового запису вона повинна розміщувати спростовування.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, грубе порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що суд першої інстанції повинен був застосувати встановлені цивільним процесуальним законом наслідки до поданої заяви без додержання встановлених до неї вимог - шляхом залишення даної заяви без руху та/або без розгляду. Однак, суд першої інстанції проігнорував приписи п. 7 ст. 43 ЦПК України та не усунув зазначені порушення під час розгляду даної справи, що призвело до грубого порушення прав позивача та позбавило його права надати свої заперечення щодо поданої ОСОБА_2 заяви про роз`яснення. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції помилково сплутав поняття (терміни) та переплутав визначення «веб-сайту» та «веб-сторінки», а також роз`яснюючи судове рішення додумав новий термін, який взагалі не міститься в чинному законодавстві України, а саме - акаунт. Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції своєю ухвалою намагався змінити порядок виконання судового рішення, а не роз`яснити його. В той же час, чинним законодавством України не передбачено можливості роз`яснення способу виконання судового рішення. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №806/984/18. Позивач також зазначає, що суддя Троценко Т.А. протиправно відмовила у задоволенні поданих ним заяв про її відвід, що також є підставою для скасування постановленої нею ухвали про роз`яснення судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує про те, що суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 про розгляд судом 20 жовтня 2022 року заяви про роз`яснення судового рішення. Неотримання ОСОБА_1 копії заяви про роз`яснення судового рішення на пошті не може бути підставою для скасування законної ухвали суду, постановленої за наслідками розгляду такої заяви. Відповідач зазначає, що доводи позивача про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права спростовуються Законом України «Про авторське право і суміжні права». Конкретизуючи обліковий запис (акаунт) користувача в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» суд не змінював порядок виконання судового рішення, а, відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Крім того, після роз`яснення судового рішення оскаржуваною ухвалою, відповідач змогла виконати рішення у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням не ідентифіковано акаунт (обліковий запис) відповідачки, з використанням якого повинно було бути здійснене спростування інформації, а користувача соціальної мережі ідентифіковано назвою веб-сайту.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як роз`яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. У силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_2 вказувала про те, що без роз`яснення зазначеного судового рішення вона не мала та не має реальної можливості виконати судове рішення, адже останнім зобов`язано розмітити спростування на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram», яких заявниця практично мати не може.

У той же час, як вбачається з резолютивної частини рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року, зокрема, зобов`язано ОСОБА_2 спростувати інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» про застосування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фізичного насильства в той самий спосіб, в який вона була поширена, зобов`язавши ОСОБА_2 розмістити на її веб-сторінках в соціальних мережах «Facebook» та «Instagram» публікацію в довільній формі про спростування недостовірної інформації про застосування 06 грудня 2018 року ОСОБА_3 до ОСОБА_2 фізичного насильства.

У відповідності до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, вказане рішення суду є чітким та зрозумілим, у ньому викладені мотиви, наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який не є незрозумілим, а, відтак, жодних роз`яснень не потребує.

Очевидним є факт, що спростування недостовірної інформації в той самий спосіб, в який вона була поширена, означає, що відповідач повинен розмістити таке спростування саме в той спосіб і в тому місці в якому і розповсюдив недостовірну інформації.

При цьому, оперування відповідачем такими поняттями як «веб-сторінка», «акаунт», «обліковий запис», які не змінюють суті ухваленого судового рішення може свідчити про небажання його виконувати.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Баришівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...