Справа № 386/1425/23
Провадження № 2-з/386/18/23
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення доказів

15 листопада 2023 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області

Гут Ю. О.

дослідивши матеріали заяви представника заявника Павлюк Світлани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд»14.11.23 надіслала до суду заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить здійснити забезпечення доказів шляхом витребюування з Голованівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування заяви про забезпечення доказів представник заявника зазначила, що ОСОБА_3 , був зареєстрований та постійно проживач в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До першої черги спадкоємців за законом належить його син ОСОБА_1 . 27.08.2021 заявник подав заяву про прийняття усієї спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 . Спадкова справа заведена Голованівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області та знаходиться у ній, номер спадкової справи заявнику не відомий. Заявником встановлено наявність заповіту, складеного його батьком ОСОБА_4 на невстановлену особу/осіб. Оскільки стан здоров`я батька заявника був нестабільний, він зловживав алкогольними напоями, заявник вважає, що на момент складення заповіту ОСОБА_4 не міг розуміти дійсного значення своїх дій, а відтак і сам заповіт є недійсним, а його право на спадкування є порушеним, у зв`язку з чим він має намір звернутись до суду із позовом про визнання заповіту недійсним. Однак, в силу вимог ч. 4 ст. 53 ЗУ «Про нотаріат»» дублікат заповіту може бути виданий лише зазначеним у заповіті спадкоємцям, а матеріали спадкової справи становлять нотаріальну таємницю та надаються нотаріусу обмеженому колу осіб, зокрема, на обгрунтовану письмову вимогу суду, у зв`язку з чим заявник не має можливості самостійно отримати, зібрати необхідні докази, а саме: матеріали спадкової справи після смерті свого батька, отримання та дослідження даних доказів необхідно для визначення предмету та підстав позову, змісту позовних вимог щодо визнання заповіту недійсним, учасників справи. У зв`язку з вищевикладеним з метою охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб, є обгрунтованим та доцільним здійснити забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду шляхом їх витребування у особи, у якої вони знаходяться. Найменування та відомості щодо інших осіб, які можуть набути статусу учасників справи на даний час заявнику не відомі.

Розглянувши заяву, суд приходить до висновку, що вона підлягає поверненню представнику заявника, оскільки подана без додержання вимог, встановлених законом.

Так, згідно з ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

При поданні заяви про забезпечення доказів позивачем зазначені вище вимоги закону в повній мірі дотримані не були.

Положення ст.116 ЦПК України чітко визначають підстави для забезпечення доказів.

Заявник при зверненні до суду у не навів обставин та не зазначив доказів, які б достеменно вказували на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а в якості обґрунтування заяви відповідно до п. 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України посилається лише на необхідність формування позовних вимог в подальшому, що фактично не відповідає правовому змісту норм ЦПК України, які врегульовують забезпечення позову до подачі позову.

Якщо у сторони існують складнощі з отриманням або поданням певного доказу, вона не позбавлена можливості заявити клопотання про витребування доказів у спосіб, визначений ст. 84 ЦПК України.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Форма та зміст заяви про забезпечення доказів мають відповідати вимогам ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 , 3 п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заява про забезпечення доказів повинна містити: номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; відомі адреси електронної пошти; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 114 КАС України викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, а щодо застосування положень статті 116 ЦПК України в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, представником заявника у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Слід зауважити, що інформація, яку просить забезпечити заявник, частково міститься на відповідних електронних сервісах Міністерства Юстиції України, наявна у відповідних Державних Реєстрах.

Крім того, представник заявника просить здійснити забезпечення доказів, шляхом витребування копії спадкової справи, та зазначає, що отримання та дослідження даних доказів необхідне для визначення предмету та підстав позову, змісту вимог щодо визнання заповіту недійсним, учасників справи, однак з урахуванням цілей звернення до суду із заявою про забезпечення доказів (можливість звернення до суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_3 для даних дій достатньо витребування інформації про наявність спадкової справи та про коло спадкоємців, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та /або видачу свідоцтва про право на спадщину із зазначенням адреси їх місця проживання.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ч.1 ст. 117 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню заявникові.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 116, 117, 118 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Гут Ю. О.