Справа № 347/2327/21
Провадження № 2/347/35/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Удудяк І.А.,

представника позивача Павленко С.В. (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

10.11.2021 року позивач АТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №іро16619, відповідно до умов якого АТ «Кредобанк» надав позичальнику ОСОБА_1 , кредит у розмірі 450 000 гривень, на строк до 21.07.2040 року. Відповідно до п.2.2. Договору, кредит надавався на наступні цілі:2.2.1 Нерухомість в кредит за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаним договором було обумовлено строк надання кредиту, проценти за користування кредитними коштами, а також умови за яких банк має право достроково вимагати повернення заборгованості.

Зокрема, згідно з п. 4.9. Договору, Банк у випадках, передбачених у п.2.9. Кредитного договору, зокрема: припинення або реально; загрози припинення договорів, які забезпечують виконання зобов`язань за цим Договором, не виконання Позичальником зобов`язань, передбачених цим Кредитним договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за цим кредитним договором, втрати або реально; загрози втрати предмет/предметів іпотеки, що забезпечують виконання зобов`язань за цим Кредитним договором, нецільове використання кредиту або його частини, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Для забезпечення виконання за Кредитним договором № ip016619 від 22.07.2020 р. між АТ «Кредобанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено 22.07.2020 р. договір іпотеки, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним Д.О. № 757. Відповідно до п. 1 З. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним ДО. 22.07.2020 р. за № 752.

Відповідно до п. 2.1. Договору іпотеки, іпотекодавець гарантує, що:

- предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних oci6 не внесений, судового щодо нього немає, прав щодо нього у третіх oci6 (договором найму, оренди тощо) та інших обтяжень як в межах України, так i за межами України немає i т. д.

Відповідно до п. 5.2. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором забезпеченого цією іпотекою, а якщо: вимога не була задоволена протягом 30 днів звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем гарантій визначених п.2.1. цього Договору та/або надання іпотекодавцем недостовірної іпотекодержателю згідно п.2.1. цього Договору, в тому числі при не попередженні іпотекодержателя про всі відомі іпотекодавцю права i вимоги інших oci6 на предмет іпотеки (в т. ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку).

Представник позивача, ствердив, що позивачу стало відомо, що з 23.11.2020 року в провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться цивільна справа № 367/7597/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Кредобанк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності. Предметом спору в справі є квартира, яка перебуває в іпотеці АТ «Кредобанк» для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № іро16619 від 22.07.2020 року.

За таких обставин, на думку позивача наявний судовий спір щодо предмету іпотеки порушує гарантії банку надані ОСОБА_1 відповідно до п.2.1. Договору іпотеки, а відтак позивача (банк) вправі вимагати дострокового повернення кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 23.06.2021 року становить 414 800 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 414 800 гривень; та заборгованості за відсотками -0.

Позивач (АТ Кредобанк) звертався з досудового вимогою до ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту, однак така вимога не була виконання протягом встановлений банком строків, а відтак вжиті заходи досудового врегулювання спору виявились безрезультатними.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити повністю, та стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором в розмірі 414 800 гривень, суму сплаченого судового збору 6 216, 01 грн., та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 41 400, 08 грн.

У відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 вимоги банку повністю заперечила. Ствердила, що станом на дату підписання кредитного договору, та договору іпотеки, жодних судових проваджень щодо позичальника та іпотечного майна не існувало. А відтак укладаючи договір іпотеки та кредитний договір, ОСОБА_1 надала правдиву інформацію. Відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати дострокового повернення кредиту. Також відповідач зазначила, що цивільна справа № 367/7597/20 гривень перебуває в провадженні Ірпінського районного суду Київської області з 23.11.2020 року, тобто вже після укладення договору іпотеки та кредитного договору, що жодним чином не є порушенням наданих гарантій.

Також відповідач зазначила, що посилаючись на наявність судового спору, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження існування цивільного справи в провадженні суду, і відтак і наявності спору щодо предмета іпотеки. ОСОБА_1 ствердила, що належним чином виконує свої зобов`язання за кредитним договором, та сплачує тіло кредитну та проценти згідно графіку погашення кредиту. Жодної заборгованості чи прострочення чергового платежу у неї немає.

Крім того, відповідач заперечила вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41 400, 08 грн., оскільки такі витрати не підтверджуються жодними доказами, немає ні акту виконаних робіт, ні договору про надання правової допомоги, де були б зафіксовані розмір гонорару, вартість за годину роботи тощо. З цих підстав, в задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити повністю.

Третя сторона ОСОБА_2 не скористався правом на надання відзиву чи пояснень.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Адвокат Павленко С.В. в режимі відеоконференції вимоги позову підтримав повністю, висловив доводи аналогічні позовній заяві. Зазначив, що наявність судового спору в суді, предметом якого є договір купівлі- продажу квартири, яка перебуває в іпотеці банку, є реальною загрозою припинення договору іпотеки, та неможливості в майбутньому задовольнити вимоги банку у випадку неналежного виконання кредитного договору відповідачем.

На запитання суду , представник позивача не зміг надати відповідь яка ж остаточна заборгованість відповідача перед банком станом на день розгляду справи, враховуючи той факт, що з позовом позивач звернувся в листопаді 2021 року, в той час як справа перебувала в провадженні Косівського районного суду майже півтора роки. Також представник позивача ОСОБА_5 не володіє інформацією, чи допускала відповідач ОСОБА_1 порушення умов договору щодо повернення кредиту під час перебування даної цивільної справи в провадженні суду. Однак до часу звернення до суду з позовом, відповідач справно погашала кредит. Крім того, представник позивача не зміг надати суду жодних підтверджуючих документів, щодо обставин наявності судового спору в провадженні Ірпінського районного суду Київської області. Представник позивача ОСОБА_5 висловив припущення, що договір купівлі-продажу квартири, яка перебуває в іпотеці банку, може містити шахрайські ознаки.

Відповідач ОСОБА_1 ствердила, що не допускає порушення умов кредитного договору, та сплачує згідно графіку. Більше того, вона вплачує кредит достроково, оскільки після місяця липня 2023 року, змінюється плаваюча відсоткова ставка. ОСОБА_1 ствердила, що дійсно в провадженні Ірпінського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , до неї, та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ «Кредобанк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності. ОСОБА_1 ствердила, що вона добросовісно купила квартиру, та перерахувала кошти за договором кредиту продавцю ОСОБА_4 . На даний час вона являється законним власником квартири, за яку достроково виплачує кредит. Їй відомо, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існують якісь неприязні відносини, через, що остання звернулась з позовом, та претендує на квартиру. Однак дана квартира перебуває саме у власності ОСОБА_1 . Про жодні шахрайські дії їй невідомо. Кошти за кредитним договором ОСОБА_6 виплачує достроково, заборгованості у неї немає, і станом на день розгляду справи, їй залишилось погасити 319 742 грн. 48 коп. А тому вимоги банку, про дострокове стягнення заборгованості в розмірі більше 414 000 гривень, є незаконними.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовну заяву АТ «Кредобанк» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.01.2022 року.

Ухвалою суду від 10.06.2022 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2022 року.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 , як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату Косівського районного суду про неможливість участі судді Драч Д.С. у розгляді справи у зв`язку з довготривалою тимчасовою непрацездатністю, визначено головуючу суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року прийнято цивільну справу до розгляду, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та на підставі п.12 ст. 33 ЦПК України ухвалено призначити справу до судового засідання на 11.01.2023 року.

11.01.2023 року розгляд справи відкладено, у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

22.07.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договорі №іро 16619 (а.с.17-20).

Відповідно до п.2.1. АТ «Кредобанк» надав позичальнику ОСОБА_1 , кредит у розмірі 450 000 гривень, на строк до 21.07.2040 року.

Відповідно до п.2.2. Договору, кредит надавався на наступні цілі:2.2.1 Нерухомість в кредит за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.4 Договору, Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п.2.5 Договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.2.6 Договору, Кредит видається Позичальнику безготівково, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника на поточний рахунок, вказаний Позичальником, в порядку та строки встановлені Додатком №1 до цього Кредитного договору.

Відповідно до п.2.7 Договору, датою видачі Кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворення строкової заборгованості по позичковому рахунку).

Відповідно до п.2.8 Договору, Позичальник не має права відмовитись від кредитного договору оскільки зобов`язання за цим Кредитним договором забезпечується нотаріально-посвідченим договором іпотеки нерухомого майна/нотаріально посвідченим договором застави майнових прав.

Відповідно до п.3.2 Договору, упродовж строку користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку проценти, розмір яких визначається відповідно до положень цього розділу Кредитного договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, з моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 11 % річних з дати укладення кредитного договору до 21.07.2021 р., 13 % - з 22.07.2021 р. до 21.07.2022 р., 15 % - з 22.07.2022 р. по 31.07.2023 р.

Згідно з п. 4.9. Договору, Банк у випадках, передбачених у п.2.9. Кредитного договору, зокрема: припинення або реально; загрози припинення договорів, які забезпечують виконання зобов`язань за цим Договором, не виконання Позичальником зобов`язань, передбачених цим Кредитним договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за цим кредитним договором, втрати або реально; загрози втрати предмет/предметів іпотеки, що забезпечують виконання зобов`язань за цим Кредитним договором, нецільове використання кредиту або його частини, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

Згідно копії розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору №іро16619 від 22.07.2020 року, в ОСОБА_1 станом на день звернення до суду з позовом, відсутня прострочена заборгованість (а.с.7-12).

Згідно копії меморіального ордеру АТ «Кредобанк» перерахував ОСОБА_4 450 000, 00 гривень (а.с.13).

Згідно копії виписки про рух коштів, ОСОБА_1 здійснює виплату за кредитним договором, платежами, які є значно більшими, ніж сторонами погоджено у графіку (а.с.14-16).

Відповідно до копії Додатку №2 до кредитного договору №іро16619 від 22.07.2020 року розроблено таблицю обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.21-23).

Згідно копії договору іпотеки від 22.07.2022 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 з метою виконання зобов`язань за кредитним договором №іро16619 від 22.07.2020 року було укладено договір іпотеки (а.с.24-26).

Відповідно до п. 1 3. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним ДО. 22.07.2020 р. за № 752.

Відповідно до п. 2.1. Договору іпотеки, іпотекодавець гарантує, що:

- предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних oci6 не внесений, судового щодо нього немає, прав щодо нього у третіх oci6 (договором найму, оренди тощо) та інших обтяжень як в межах України, так i за межами України немає i т. д.

Відповідно до п. 5.2. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором забезпеченого цією іпотекою, а якщо: вимога не була задоволена протягом 30 днів звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем гарантій визначених п.2.1. цього Договору та/або надання іпотекодавцем недостовірної іпотекодержателю згідно п.2.1. цього Договору, в тому числі при не попередженні іпотекодержателя про всі відомі іпотекодавцю права i вимоги інших oci6 на предмет іпотеки (в т. ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку).

Відповідно до копії паспорта громадянина України у вигляді айді картки та довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована в с. Нижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.27-28).

30.06.2021 року АТ «Кредобанк» направляло ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.29-29-35).

Згідно копії відповіді, ОСОБА_1 09.08.2021 року надіслала АТ «Кредобанк» письмову відповідь на досудову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.26).

Відповідно до копії статуту та копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб АТ «Кредобанк» є юридичною особою (а.с.37-42).

11.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» укладено договір про надання правової допомоги, а відповідно до копії ордеру АТ «Кредобанк» уповноважило Павленко С.В. на представництво інтересів банку в судах загальної юрисдикції (а.с.43-47.)

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вимогою позивача про дострокове повернення грошових коштів, отриманих відповідачем за умовами кредитного договору.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до приписів ст. 572, 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до положень, викладених у ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 22.07.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №іро16619, відповідно до умов якого АТ «Кредобанк» надав позичальнику ОСОБА_1 , кредит у розмірі 450 000 гривень, на строк до 21.07.2040 року. Відповідно до п.2.2. Договору, кредит надавався на наступні цілі:2.2.1 Нерухомість в кредит за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаним договором було обумовлено строк надання кредиту, проценти за користування кредитними коштами, а також умови за яких банк має право достроково вимагати повернення заборгованості. Для забезпечення виконання за Кредитним договором № ipо16619 від 22.07.2020 р. між АТ «Кредобанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено 22.07.2020 р. договір іпотеки, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним Д.О. № 757.

Відповідно до п. 1 3. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним ДО. 22.07.2020 р. за № 752.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача ОСОБА_5 стверджував, про наявність судового спору у справі, що з 23.11.2020 року перебуває в провадженні Ірпінського міського суду Київської області, щодо квартири, яка є предметом іпотеки. Зі слів представника позивача, АТ «Кредобанк», у згаданій судовій справі має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору.

При цьому, жодних доказів, як то ухвали про відкриття провадження у справі, чи інших документів, які б підтверджували факт наявності судової справи щодо квартири, в провадженні іншого суду, представник позивача ОСОБА_5 не надав.

За таких обставин, виходячи із загального обсягу доказів, які долучено до позову, суд позбавлений можливості надати оцінку дійсним обставинам справи.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Так, представником позивача в позовній заяві зазначено єдиний унікальний номер справи №367/7597/20, яка перебуває в провадженні Ірпінського міського суду Київської області. Проте, суд наголошує, що навіть враховуючи можливість доступу суду в порядку ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» до вказаної судової справи, суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно квартира, яка перебуває в іпотеці банку, є предметом спору в іншій судовій справі, оскільки, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник банку покликався на п.2.1. Договору іпотеки від 22.07.2020 року, відповідно до якого: іпотекодавець гарантує, що: - предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних oci6 не внесений, судового щодо нього немає, прав щодо нього у третіх oci6 (договором найму, оренди тощо) та інших обтяжень як в межах України, так i за межами України немає i т. д.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 ствердила, що позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, був пред`явлений в листопаді 2020 року, вже після укладення договору іпотеки, а відтак у банку відсутні підстави вимагати дострокового повернення кредитних коштів, оскільки в п.2.1.1. договору іпотеки, міститься застереження про те, що іпотекодержатель гарантує що, предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору. Водночас позов ОСОБА_3 був пред`явлений вже після укладення договору іпотеки. На даний час право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 і саме вона є власником квартири.

Суд повторно наголошує, що в силу принципу змагальності, саме позивач повинен довести підстави позову, та надати відповідні належні та допустимі докази, на підтвердження заявлених вимог. Однак, позивачем не надано жодного доказу, з приводу наявності судового спору щодо квартири АДРЕСА_3 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бережним ДО. 22.07.2020 р. за № 752.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, судом встановлено, що відповідач, на час звернення до суду з позовом в 2021 році, не допускала порушення своїх зобов`язань за кредитним договором, та вчасно погашала кредит.

Також суд звертає увагу, що в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 не зміг надати суду доказів, щодо залишку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, враховуючи той факт, що справа перебуває в провадженні суду вже більше року, і в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердила, що продовжує виконувати свої зобов`язання, та здійснює платежі в значно більшому обсязі.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обставини, на які посилався позивач в своїй позовній заяві та які були підставою для подання позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем в ході розгляду справи не представлено належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності судового спору, щодо квартири, яка перебуває в іпотеці банку.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1,2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд, доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 82, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула